Провадження по справі № 1-кп/522/4827/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 18.09.2024.

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора.

Доводи заяви про самовідвід мотивовано тим, що скаржник ОСОБА_4 звертаючись до суду із скаргою, в тексті скарги повідомляє про упередженість судді ОСОБА_3 та просить здійснювати розгляд скарги іншим слідчим суддею.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. При цьому, судом було надіслано виклик на відеоконференцію зі скаржником ОСОБА_4 , однак останнього не було виведено у кімнату відеоконференції для розгляду, проте його неявка, а також неявка прокурора не перешкоджає вирішенню питання щодо поданого самовідводу слідчим суддею.

У судове засідання суддя ОСОБА_3 не з`явилась.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, суд приходить висновку про таке.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід, самовідвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Не зважаючи на те, що поведінка судді ОСОБА_3 не викликає об`єктивних побоювань щодо її безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань ОСОБА_4 .

При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого самовідводу судді ОСОБА_4 , або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду є наслідком його упередженості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 подаючи скаргу в тексті заздалегідь вказує на упередженість слідчого судді ОСОБА_3 , тобто в нього є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя при розгляді вказаної скарги, через наявні особисті переконання, а тому враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75-78 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 18.09.2024.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_5