ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/774/25 Справа № 210/5199/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2024 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Засуджений ОСОБА_7 подав клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX (декриміналізацію діяння).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2024 року було залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що ухвала суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що незгоден з оцінкою вартості викраденого майна. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь якого платника податку.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 74 КК України унормовано кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. При цьому сума викраденого майна складала 15 266, 67 грн., що значно перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на відповідний рік вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.08.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. При цьому сума викраденого майна за даним вироком складає 6821,00 грн., що перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на відповідний рік вчинення злочину.

Також ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.08.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. При цьому сума викраденого майна за даним вироком склала 54 913, 34 грн, що перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на відповідний рік вчинення злочину.

Враховуючи, що за кожним епізодом крадіжки засуджений ОСОБА_7 викрав майна на суму, яка перевищує 2 НМДГ, відсутні правові підставі для декриміналізації дій ОСОБА_7 .

Відносно доводів апеляційної скарги щодо незгоди з оцінкою вартості викраденого майна, колегія суддів зауважує про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Змістовний аналіз вказаної правової норми вказує, що до повноважень слідчого/дізнавача та прокурора належить встановлення вартості майна під час досудового розслідування. В подальшому вказані обставини можуть бути оскаржено як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду. При цьому законодавцем не передбачено правової процедури оскарження встановленої вартості майна в ході вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків. За вказаних обставин колегія суддів вважає недоречними доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки вони не впливають на законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Також колегія суддів зауважує, що засуджений був наділений правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку щодо оцінки вартості викраденого майна, однак вказане право є диспозитивним, і його нереалізація не приводить до повторного наділення прав засудженого на перегляд встановлених обставин, які наявні у вироку, що набрав законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2024 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX залишити без змін.

Судді: