Справа № 334/4059/25
Номер провадження № 1-кп/334/559/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 18.01.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, яка має середньо-спеціальну освіту, не заміжня, не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, яка має неповну вищу освіту, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судима,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000130 від 18.01.2025 року за звинуваченням ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_5 за ознаками ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_6 за ознаками ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

09.06.2025 року до суду звернувся захисник: адвокат ОСОБА_8 з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому посилався на те, що матеріали обвинувального акту не містять інформації про те, що ОСОБА_5 особисто здійснювала підпали транспортних засобів. Так, вона знала чим займаються ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , але особистої участі в їх діяльності не приймала, про що свідчить те, що її було затримано не на місті злочину, а за місцем проживання. ОСОБА_5 усього 19 років, вона є наймолодшою з усієї трійці ( ОСОБА_9 старший від неї на 5 років, а ОСОБА_10 на 6 років).

Вважає, що ризики відповідно ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні відсутні. Остання має постійне місце проживання: АДРЕСА_3 . За цією ж адресою зареєстрована та проживає її бабуся ОСОБА_11 , яка, в разі заміни судом запобіжного заходу, буде контролювати онуку та забезпечить її належну процесуальну поведінку. Переховуватися від органів досудового розслідування або суду Мороз не буде, оскільки в неї немає іншого місця проживання, до того ж переховування суперечить її інтересам. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вона також не може, оскільки в неї, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були проведені обшуки, під час яких вилучили все, що тільки було можливо. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні вона також не може, оскільки потерпілим матеріальної шкоди вона не завдавала, свідки у кримінальному провадженню відсутні, інші обвинувачені знаходяться під вартою, усі відповідні експертизи по кримінальному провадженню вже проведені. Перешкоджати іншим чином даному кримінальному провадженню вона теж не може.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання нею покладених на неї обов`язків.

Прохав змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт з 21.00год. до 06.00год.; встановити для обвинуваченої ОСОБА_5 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

15.07.2025 року до суду звернувся Начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , в якому посилався на те, що на даний час виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , оскільки встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить її належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності, а саме:

1) Переховуватися від суду: враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до десяти років, існує ризик, що остання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду;

2) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: ОСОБА_5 в подальшому може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки їй відомо місце їх мешкання та контактні номери телефонів. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки остання вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, усвідомлювала небезпечність своїх дій, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_5 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з російською федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора, що вказує на аморальність, та жадання отримати гроші більшими, ніж повага до суспільства.

З огляду на це, а також те, що їй загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання її винною або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останньою злочинів проти власності.

Також, у ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що організація та фінансування злочину, який зумисно направлений на пошкодження автівок військових (ЗСУ, військових озброєних формувань, автомобілів з українською символікою тощо) здійснюється з використанням Інтернет ресурсів, зокрема месенджеру «Telegram», з метою порушення роботи та дестабілізації обороноздатності України, що вказує на аморальність підозрюваної.

Також, злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб, які спільно його вчинили, які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення.

Прохав продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

15.07.2025 року до суду звернувся Начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , в якому посилався на те, що на даний час виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , оскільки встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності, а саме:

1) Переховуватися від суду: враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до десяти років, існує ризик, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду;

2) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: ОСОБА_4 в подальшому може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх мешкання та контактні номери телефонів. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, усвідомлював небезпечність своїх дій, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_4 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з російською федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора, що вказує на аморальність, та жадання отримати гроші більшими, ніж повага до суспільства.

З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останнім злочинів проти власності.

Також, у ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що організація та фінансування злочину, який зумисно направлений на пошкодження автівок військових (ЗСУ, військових озброєних формувань, автомобілів з українською символікою тощо) здійснюється з використанням Інтернет ресурсів, зокрема месенджеру «Telegram», з метою порушення роботи та дестабілізації обороноздатності України, що вказує на аморальність підозрюваного.

Також, злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб, які спільно його вчинили, які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення.

Прохав продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , строком на 60 днів.

15.07.2025 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та прохав задовольнити.

15.07.2025 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 прохав змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

15.07.2025 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 своє клопотання підтримав, прохав змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.

Вислухавши пояснення обвинувачених та їх захисників, доводи прокурора, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Відповідно ч.1,2,3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000130 від 18.01.2025 року ОСОБА_4 обвинувачується за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_5

25.01.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 діб по 23.03.2025 року.

21.03.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.04.2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

22.04.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 22.05.2025 року включно. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі 242240 грн.

22.05.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя продовжено обвинуваченій ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 20.07.2025 року включно, з раніше визначеним розміром застави у розмірі 242240 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, які віднесені до тяжких злочинів, відносно майна військовослужбовців, які, у разі доведеності вини, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше не судима; не працює, не одружена, дітей не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість покарання, яке їй загрожує, у разі визнання винною у вчиненні інкримінованих правопорушень, остання, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується можливими спробами вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки відомі їх анкетні, контактні дані, тому, застосувавши до неї більш м`якого запобіжного заходу, надасть можливість безпосередньо здійснювати на них вплив з метою змінити свідчення або відмовитись від них. Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується самим характером злочину та кількістю епізодів, за якими обвинувачується ОСОБА_5 та корисливі мотиви його вчинення.

Тому, продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою суд виходить з того, що матеріали кримінального провадження містять достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

При цьому суд враховує, що злочини вчинені у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з російською федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора.

А тому для забезпечення розгляду кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченої останній необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, що гарантуватиме виконання процесуальних обов`язків.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4

25.01.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 діб по 23.03.2025 року включно.

21.03.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.04.2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

22.04.2025 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 22.05.2025 року включно. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі 242240 грн.

22.05.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 20.07.2025 року включно, з раніше визначеним розміром застави у розмірі 242240 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, які віднесені до тяжких злочинів, відносно майна військовослужбовців, який, у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше не судимий; не працює, є військовослужбовцем, не одружений, дітей не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих правопорушень, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується можливими спробами вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки відомі їх анкетні, контактні дані, тому, застосувавши до нього більш м`якого запобіжного заходу, надасть можливість безпосередньо здійснювати на них вплив з метою змінити свідчення або відмовитись від них. Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується самим характером злочину та кількістю епізодів, за якими обвинувачується ОСОБА_4 та корисливі мотиви його вчинення.

Тому, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою суд виходить з того, що матеріали кримінального провадження містять достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

При цьому суд враховує, що злочини вчинені у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з російською федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора.

А тому для забезпечення розгляду кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого останньому необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, що гарантуватиме виконання процесуальних обов`язків.

Щодо клопотання захисника: адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Відповідно ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Враховуючи встановлені судом обставин щодо наявності ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і неможливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 177-178, 181, 184, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 12 вересня 2025 року включно, з раніше визначеним розміром застави 242240 грн.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 12 вересня 2025 року включно, з раніше визначеним розміром застави 242240 грн.

Клопотання захисника: адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16.07.2025 року о 10-00 год.

В судовому засіданні оголосити перерву до 29.07.2025 року 10год. 30хв.

Суддя: ОСОБА_1