Справа № 214/3569/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000252 від 18.08.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України, військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який перебуває на посаді стрільця 1-го відділення стрілецького взводу №296 стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У клопотанні зазначено, що 28 лютого 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №47 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 1-го відділення стрілецького взводу №292 стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак з 15 березня 2023 року по даний час року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, з 15 березня 2023 року по даний час солдат ОСОБА_4 відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, командуванню про причини свого неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Отже, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин та знаючи про такий розмір покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування, чим перешкоджати встановленню істини по справі.

При цьому ОСОБА_4 уже переховувався від командира та військовослужбовців Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 , не працює, а отже, не має законного джерела для існування.

Також ОСОБА_4 може у незаконний спосіб впливати на свідків, оскільки під час досудового розслідування має право ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження, з яких дізнається про анкетні дані свідків та місце їх проживання.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, що підтверджується наявністю ймовірності йог впливу на свідків з метою погроз, підкупу, умовляння свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань.

Також ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, а саме вчинити нове кримінальне правопорушення.

У зв`язку з такими обставинами слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку слідчого, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав за підстав, у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, показав, що самовільно залишив військову частину у 2023 році, що він не збирається переховуватись від органу досудового розслідування або якимось чином впливати на свідків, пояснив, що він повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаюється, активно співпрацює зі слідством, бажає повернутись до військової частини для продовження військової служби, додав, що не повернувся до військової частини, оскільки після поранення лікувався, про що повідомляв керівництво військової частини, зараз йому важко пересуватись, що він і досі проходить лікування.

Його захисник також заперечував проти задоволення клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю у належний та законний спосіб існування ризиків, на які останній послався як на підставу для застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: так, підозрюваний після поранення лікувався, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування або у будь-який спосіб впливати на свідків, що підозрюваний одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підозрюваний має важке захворювання, яке виключає його знаходження в умовах слідчого ізолятора, що підозрюваний бажає повернутись до військової частини для продовження військової служби, після чого надав медичні документи, які, як він пояснив, підтверджують перебування його підзахисного на лікуванні у медичних закладах.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані захисником медичні документи, слідчий суддя приходить до такого.

Як убачається з досліджених матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_4 29 квітня 2025 року.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на думку слідчого судді, є обґрунтованою, що підтверджується як показаннями самого ОСОБА_4 , у яких він визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, так і зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, висновком службового розслідування Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 15.04.2025 року, ОСОБА_9 від 16.04.2025 року, ОСОБА_10 від 21.04.2025 року, ОСОБА_11 від 23.04.2025 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.12.2024 року.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), положень КПК України, для обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність підстав уважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, або перешкоджати встановленню істини в справі, або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені у ст. 178 КПК України.

У ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого військового кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання від п`яти до десяти років, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду.

Разом з тим, слідчий суддя ураховує особливу небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 як особа, що проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації,набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, і ці обов`язки покладають на військовослужбовців а особливо в умовах воєнного стану особливу відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя вважає про існування ризику, що підозрюваний під час досудового розслідування має право ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження, з яких дізнається про анкетні дані свідків та місце їх проживання, а тому може незаконно впливати на них, маючи на меті примусити їх до відмови від надання показань, зміни даних показань та дачі завідомо неправдивих показань, у тому числі і в суді.

І хоча існування зазначених слідчим інших ризиків слідчий суддя вважає недоведеним у належний спосіб, однак наявність навіть цих двох доведених прокурором ризиків дає слідчому судді підстави для застосування до підозрюваного саме такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя бере до уваги й правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Належних доказів, що вказують на неможливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, слідчому судді не надано, так як усі медичні документи про проходження підозрюваним лікування датовані 2022-2023 роками.

Також слідчому судді не надано будь-яких доказів, що підозрюваний повідомляв керівництво військової частини про те, що він проходить лікування та у зв`язку з цим не може з`явитись у військову частину для проходження військової служби.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, достатньою буде застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 27 червня 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

У разі сплати ОСОБА_4 застави звільнити його з-під варти, поклавши на нього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 травня 2025 року.