Справа № 339/159/25
Номер провадження 1-кп/339/20/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.25 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю запасного судді ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000012 від 15 січня 2025 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В с т а н о в и в:

На розгляд до суду від Івано-Франківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочин) передбаченого, ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави термін якого закінчується 06 липня 2025 року з урахуванням ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином вчинений проти життя та здоров`я людини вчинений із застосуванням насильства, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 15 років, враховуючи, що обвинувачений немає міцних соціальних зв`язків, не працює, та продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Потерпіла підтримала позицію прокурора щодо обрання запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні поклався на розсуд суду при розгляді даного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні погодився із думкою захисника.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про його обгрунтованість, виходячи з наступного.

Під час підготовчого судового засідання, згідно ухвали суду від 08 травня 2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб до 06 липня 2025 року включно.

Суд вважає, що з моменту застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та до часу вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали слугувати для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Ризиками, які дають підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а, відтак, може уникати кримінального переслідування; усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину та вагомість зібраних доказів стороною обвинувачення, міцність його соціальних зв"язків, зокрема, відсутність офіційного роботи та джерел доходів.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради ЄвропиR(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Відповіднодо пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

Слід зазначити, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та ризик втечі обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв"язків, зокрема, відсутність офіційної роботи та джерел доходів, медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання його в слідчому ізоляторі, дають можливість продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Даний вид запобіжного заходу необхідно застосувати обвинуваченому, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.181, 331, 372 КПК України

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу по 29 серпня 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1