Справа № 569/6600/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань №0001223 від 29.02.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Криниця, Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працюючий водієм у ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Рівненського міського суду області перебуває зазначений обвинувальний акт.

З обвинувального акту вбачається, що 29.02.2020 року, у період часу з 02:36 год. до 02:53 год., ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці поблизу розважального закладу «Караоке Хол Моцарт», що за адресою: вул. Набережна, 1, в м. Рівне, будучи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, який прибув на виклик адміністратора вищевказаного закладу ОСОБА_8 про порушення громадського порядку компанією відвідувачів, в якій відпочивав ОСОБА_4 , та відмови останніх оплатити рахунок за відпочинок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи неодноразові законні вимоги поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_9 припинити протиправні дії та оплатити рахунок, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно почав штовхати руками в груди працівника поліції ОСОБА_7 , внаслідок чого збив з однострою нагрудну відеокамеру, після чого наніс йому один удар кулаком в обличчя та три удари кулаками по голові, а також намагався зіштовхнути останнього з висоти через металеві перила сходів цього кафе, у результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку поєднаної із зовнішнім ушкодженням забоєм м`яких тканин лівої половини обличчя та потиличної ділянки, забою м`яких тканин лівої лопатки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання про закриття кримінального провадження підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

ОСОБА_4 у судовому засіданні надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за ч.2 ст.345 КК України, пояснивши, що йому відомо про те, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, з`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту - 29 лютого 2020 року. Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 345 КК України та ч. 3 ст. 12 КК України таке кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Судом не встановлено обставин і не отримано доказів на підтвердження зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України.

Встановлено, що з 29 лютого 2020 року тобто з дня вчинення кримінального правопорушення, минуло більше п`яти років, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою до закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року наголосив, що ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відсутність же клопотання сторін про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, позбавляє суд можливості самостійно ініціювати вирішення відповідного питання.

Дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи наявність як матеріальних, так і процесуальних підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, суд вважає, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як з моменту його вчинення минуло більше ніж п`ять років. Після його вчинення ОСОБА_4 інші кримінальні правопорушення не вчиняв.

Вищезазначені обставини дають всі підстави вважати, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, спливли строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

У справі також Рівненською міською Радою заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину завданого кримінальним правопорушенням.

Крім того, у справі також потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає, що позови Рівненської міської Ради та ОСОБА_7 у зв`язку з закриттям кримінального провадження слід залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 286, 337, 369, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження №0001223 від 29.02.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Рівненської міської Ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину завданого кримінальним правопорушенням залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: оптичний диск (а.с. 87)- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали учасникам кримінального провадження вручити негайно після її проголошення.

Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10