Справа № 462/7172/23
провадження 1-кс/462/1075/25
У Х В А Л А

04 липня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі

слідчої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчої ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,

встановив:

Скаржниця звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова з скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчої ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021, зобов`язати слідчу ОСОБА_4 провести необхідні слідчі дії, скасувати постанову слідчої ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , зобов`язати слідчу ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні, зобов`язати слідчу ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України. Скаржниця стверджує, що слідча ОСОБА_4 умисно затягує досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 03.04.2021 року, не проводить належних слідчих дій, не вживає заходів для припинення злочинних дій, які, за її твердженням, тривають понад п`ять років, а також ігнорує надані матеріали (в тому числі висновки експертиз та докази нанесення тілесних ушкоджень). 23.01.2025 року ОСОБА_3 звернулась до слідчої із заявою про визнання її потерпілою у згаданому кримінальному провадженні. 19.02.2025 року постановою слідчої ОСОБА_4 їй було відмовлено у визнанні потерпілою. Заявниця особисто отримала копію постанови лише 08.04.2025 року, що підтверджується відповідними відмітками та печаткою. ОСОБА_3 вважає, що слідча порушила вимоги кримінального процесуального закону, оскільки не вручила своєчасно копію постанови про відмову у визнанні її потерпілою, чим позбавила її можливості своєчасно реалізувати своє право на судовий розгляд. Також вказує, що протиправна бездіяльність слідчої позбавила її можливості захистити свої права та припинити, як вона вважає, катування, що тривають тривалий час, та які, на її думку, підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 127 КК України. У скарзі також зазначається про наявність кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень заявниці у 2021 році, що додатково підтверджує, на її переконання, наявність підстав для визнання потерпілою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явилась, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Враховуючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність уповноваженого представника не є перешкодою для розгляду скарги, суд ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів.

Слідча суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчою суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000153 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Крім цього, слідчим відділенням ВП №1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.127 КК України.

Також, слідчим відділенням ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 від 23.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Постановою прокурора Франківської окружної прокуратури Львівської обласної прокуратури від 19.05.2025 року матеріали кримінальних проваджень №0000153 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 189 КК України, № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та №0000300 від 23.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно основний номер № 0000153, як перший внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

23.01.2025 року скаржницею ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000155 від 03.04.2021 року заявлено клопотання про залучення її в якості потерпілої в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчої СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.02.2025 року у кримінальному провадженні №0000155 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.127 КК України ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у межах вказаного кримінального провадження слідча вказує, що з аналізу матеріалів кримінального провадження, не встановлено підтверджуючих даних щодо спричинення останній моральної, фізичної та майнової шкоди, а відтак і достатніх підстав визнати ОСОБА_3 потерпілою відповідно до ст. 55 КПК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 55 КПК України вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Отже, потерпілий у кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус процесуально.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, «…КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки».

З матеріалів кримінального провадження № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК Українивбачається, що заявником у даному провадженні є ОСОБА_3 , та відповідно в силу положень ч. 2 ст. 55 КПК України вважається потерпілою.

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальних провадженнях № 0000153 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України та № 0000300 від 23.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, які постановою прокурора від 19.05.2025 року з матеріалами кримінального провадження №0000155 від 03.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 ККбули об`єднані в одне провадження. Відтак, статус потерпілої в межах об`єднаного провадження вважається належним чином набутим.

Виходячи з викладеного та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 307 КПК України, слідча суддя дійшла висновку, що вимоги ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчої СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України є підставними, відтак в цій частині їх слід задовольнити.

Разом з тим, скарга в частині зобов`язання слідчої ОСОБА_4 визнати потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки матеріали скарги не містять жодного об`єктивного підтвердження того, щоОСОБА_8 та ОСОБА_7 є заявниками щодо поданої 25.03.2021 року заяви про вчинення кримінального правопорушення чи, що такі зверталися, в порядку ст. 220 КПК України, до слідчого з клопотанням про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021 року.

Крім цього, слідчий суддя, розглянувши скаргу та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, має право зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні. Слідчий суддя не в праві своїм рішенням покладати на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого.

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, у постанові від 01.12.2022 року у справі 522/7836/21.

Отже, положення чинного КПК України не наділяють слідчого суддю повноваженнями зобов`язати визнати особу в якості потерпілої у кримінальному провадженні, та відповідне віднесено до дискреційних повноважень слідчої, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, слідча суддя зазначає, що якщо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вважають, що таким кримінальним правопорушенням завдана шкода, такі вправі подати заяву про залучення їх до кримінального провадження № 0000155 від 03.04.2021 року.

Зі змісту скарги також не вбачається, які саме необхідні слідчі (розшукові) дії, на думку скаржниці, не були проведені слідчою, у чому саме полягає бездіяльність останньої, та які дії, на її переконання, слід було вчинити. У зв`язку з цим у цій частині скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог скарги про зобов`язання слідчої ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження № 0000155 від 03.04.2021 року для ознайомлення, слідча суддя вважає такі необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Дана норма містить певну дискрецію, яка полягає у тому, що обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора надати для ознайомлення стороні захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження матеріали досудового розслідування не є абсолютним, та може бути обмежений щодо матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

У ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, скарга в частині зобов`язання слідчої СВ ВП №1 ЛРУП ГУ НП у Львівській області надати ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження для ознайомленняне підлягає задоволенню, оскільки процесуальна дія, бездіяльність у вчиненні якої є підставою для звернення до слідчого судді на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, має бути вчинена слідчою у визначений КПК України строк, в той час як ст. 221 КПК України не визначено строк, протягом якого слідча зобов`язана за клопотанням потерпілої надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення, а отже саме ненадання потерпілій матеріалів досудового розслідування для ознайомлення в порядку ст. 221 КПК України не є бездіяльністю, яка може бути оскаржена відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З врахуванням вищенаведеного, слідча суддя дійшла висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчої ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Керуючись ст.ст. 55, 94, 303, 304 КПК України, суд -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчої ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000155 від 03.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчої СВ ВП №1 ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілої від 19.02.2025 року.

В задоволенні решти скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1