Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/542/25 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год по 06 год на строк до 22.09.2025 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка Піщансього району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 у званні «старший сержант», підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 , ч. 1 ст. 368 КК України, відомості про які 01.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або слідчого судді за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час доби з 22 год по 06 год без дозволу слідчого або прокурора, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги та прямування і перебування у спеціально обладнаному приміщенні (укритті); повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебувають матеріали кримінального провадження № 0000167 від 01.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України.

-2-

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 26.06.2025, у с. Велика Поладь Берегівського району Закарпатської області, в інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого сержанка ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного плану, запропонував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , своє сприяння у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зокрема: шляхом надання інформації про маршрути руху до державного кордону України, розташування прикордонних нарядів та технічних засобів охорони кордону на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України.

За своє сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 висловив ОСОБА_11 прохання надати для нього неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США за кожну незаконно переміщену через державний кордон України особу.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , 26.06.2025 ОСОБА_11 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності правоохоронців.

У подальшому , 19.07.2025 близько 15 год, ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_6 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання останнього, де ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, всупереч інтересам служби, у спілкуванні із ОСОБА_11 підтвердив останньому свій злочинний намір в сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України за грошову винагороду.

Крім того, під час даної розмови ОСОБА_6 , переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з використанням свого службового становища, з метою незаконного збагачення за рахунок таких протиправних дій, на виконання раніше обумовлених домовленостей, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повідомив, що за надану ним службову інформацію ОСОБА_11 повинен буде надати йому ( ОСОБА_6 ) грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США за одну незаконно переправлену через державний кордон України особу.

Також, ОСОБА_6 під час вказаної розмови, яка мала місце 19.07.2025 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з урахуванням відомої йому

-3-

по службі інформації щодо розстановки нарядів та спеціальних технічних засобів з охорони державного кордону України, надав інформацію ОСОБА_11 щодо особливостей незаконного перетину особами держаного кордону України, маршруту їх руху, яким необхідно рухатись та часу, а саме: в районі прикордонних знаків № 70-71 ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у період часу з 02 год по 02 год 30 хв 21 07.2025.

У подальшому, 21.07.2025, згідно наданих вказівок, ОСОБА_6 близько 02 год, під контролем правоохоронних органів було здійснено імітацію незаконного переміщення через державний кордон України чотирьох осіб, про що ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_11 за допомогою застосунку «Whatsapp».

Цього ж дня, тобто 21.07.2025 близько 14 год ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, всупереч інтересам служби, перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся із ОСОБА_11 та отримав від нього грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що станом на 21.07.2025 відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 83500 грн, за організацію незаконного переправлення чотирьох осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

21.07.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 22.07.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких (ч. 3 ст. 332 КК України) відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, слідчий вважає неможливим застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам. Просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України, за що йому загрожує покарання покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею визнано доведеними ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя вважала недоведеним ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, а також

-4-

недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам. При цьому слідчий суддя врахувала дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, та міцні соціальні зв`язки. Таким чином, слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, може повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 23.07.2025 скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Посилаючись на доводи, які викладені у клопотанні слідчого, прокурор вказує на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у тому числі і для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також звертає увагу на те, що слідчим суддею не у повній мірі враховано обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а також дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем і відомості про те, за станом здоров`я не може триматися під вартою, відсутні.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без зміни ухвалу слідчого судді від 23.07.2025. Прокурором в апеляційній скарзі не обгрунтовано неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_6 33 роки, він має постійне місце проживання та роботи, тобто міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я і потребує постійного медичного догляду та повноцінного лікування, що є неможливим в установі виконання покарань, здав на відповідальне зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та будь-яким чином не порушує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо її задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України передбачено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

-5-

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, як дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного,обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання, чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності підозрюваного до злочину.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.

-6-

Відповідно практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар.1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Вимога розумної підозри містить у собі два питання: перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Колегія суддів уважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею не дотримані, а доводи апеляційної скарги прокурора частково заслуговують на увагу, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

Клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що Шостим СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000167, відомості про яке 01.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України.

22.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підзору у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України.

В межах цього кримінального провадження 23.07.2025 слідчий Шостого СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, за наслідками розгляду якого слідчим суддею було постановлено оскаржувану ухвалу.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею не в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й на даний момент дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 може мати відношення до вчинення кримінальних правопорушень.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України, доведена органом досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується доказами, а саме: рапортом щодо виявлення кримінального правопорушення, матеріалами оперативного підрозділу, зібраних щодо виконання доручення слідчого, заявою ОСОБА_11 від 26.06.2025, допитом свідка ОСОБА_11 від 21.07.2025, протоколом вручення речей (грошей) від 21.07.2025, протоколом обшуку від 21.07.2025 та іншими матеріалами досудового розслідування.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

-7-

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином не врахувала тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, а інше до корупційних нетяжких злочинів, за що підозрюваному, у разі визнання його винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також фактичні обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень.

Також слідчим суддею не надано належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які мають значний суспільний резонанс та негативні наслідки для держави, у тому числі в умовах воєнного стану.

Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшла помилкового висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти його спробам переховуватися від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора на предмет неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що всупереч висновків слідчого судді, з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, а також дані про особу підозрюваного, існують обґрунтовані підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і можливого покарання, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_6 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків чи інших учасників кримінального провадження, чим може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля запобігання можливості переховуватися від слідства і суду, незаконно впливати на свідків або інших учасників кримінального провадження, чи порушувати свої процесуальні обов`язки в будь-який інший спосіб, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами слідчого та прокурора про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

-8-

Тому, колегія суддів уважає, що дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільна небезпечність та фактичні обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у своїй сукупності вказують на те, що застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшла до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової, якою щодо підозрюваного ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

За викладених обставин, а також з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, даних про його особу, у тому числі майнового і сімейного стану, кількості та ступеня встановлених

-9-

ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів уважає, що на цьому етапі досудового розслідування, є необхідним визначення ОСОБА_6 застави в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе запобігти спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Крім того, апеляційним судом не встановлено обставин, зокрема передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, які б давали підстави не визначати підозрюваному ОСОБА_6 заставу, а також виключних випадків, які б давали підстави визначити останньому заставу в більшому розмірі. На наявність таких обставин не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував прокурор під час її розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися (не виїжджати) за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді апеляційної скарги колегія суддів не перешкоджала учасникам судового провадження у можливостях надання ними доказів та доведення їх переконливості.

Також апеляційний суд вважає, що надана стороною захисту копія довідки гарнізонної ВЛК від 22.10.2024 щодо стану здоров`я ОСОБА_6 не дає підстав для залишення без зміни підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби та жодним чином не впливає на наведені вище висновки про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано таких доказів, зокрема висновків лікарів чи посадових осіб установи виконання покарань, які б безумовно свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням стану його здоров`я не може триматися під вартою. У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я і потребує постійного медичного догляду та повноцінного лікування, що є неможливим в установі виконання покарань.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, виходячи з положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

-10-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду на наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки апеляційного суду, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2025 щодо ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка Піщансього району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 у званні «старший сержант», підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 20.09.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 08 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися (не виїжджати) за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_12 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді