н/п 1-кс/766/6851/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

в с т а н о в и ла :

02.09.2025 року старший слідчий СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001057 від 31.08.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, при цьому маючи антисоціальний спосіб життя,

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на вже допитаних свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема на свідків ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та - як наслідок - притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо), в тому числі знищити речові докази, які могли залишитися за місцем його проживання,

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку; раніше був засуджений за вчинення майнових злочинів, передбачених ст. 185 КК України,

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечуючи своє причетності до обставин викладених у підозрі, заперечував проти задоволення клопотання з підстав не годи з викладеними в підозрі обставинами, відсутності наміру переховуватись від органу досудового слідства та суду, зазначив що має на утриманні двох неповнолітніх дітей , працює неофіційно.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав його необґрунтованості , не підтвердженості зазначених у клопотанні ризиків. Зазначив про відсутність підстав для затримання підозоюваного. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у нічний час доби оскільки останній працює неофіційно для забезпечення родини.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001057 від 31.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За версією сторони обвинувачення, 31.08.2025 близько 08:00 години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за координатами 46°42'45.3"N 32°34'53.9"E неподалік с. Степанівка Херсонського району, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повторно, діючи в умовах та в період дії режиму воєнного стану, відкрито із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заволодів мобільним телефоном останнього марки POCO С75, після чого покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальний збиток на суму 5100 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

31.08.2025 о 13:50 ОСОБА_4 затримано в порядку .ст. 208 КПК України.

Протокол затримання особи ( ОСОБА_4 ) було підписано підозрюваним та захисником адвокатом ОСОБА_5 (доручення №002-210000678 від 31.08.2025 року) та понятими без жодних зауважень та застережень щодо його змісту. Підозрюваний копію протоколу отримав та жодних зауважень щодо його змісту також не надав. Тому слідчим суддею не приймаються до уваги твердження захисника про відсутність підстав для затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

31.08.2025 у відповідності до ст.ст. 40, 42,135, 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Доказів недотримання строків вручення письмового повідомлення про підозру визначених ст. 278 КПК України матеріали клопотання не містять та стороною захисту надані не були.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

1. протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.08.2025, відповідно до показів якого 31.08.2025 останній перебуваючи на території Фермерського господарства «Асканія» близько 08 години, де працює охоронцем, зустрів двох чоловіків, які назвалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які прийшли шукати роботу на поле, а саме збирати врожай дині. Під час того як потерпілий почав показувати обсяг роботи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , він помітив, що у кущах лежить зірвана диня, яку могли зірвати Волонтир разом зі ОСОБА_13 , та дістав свій мобільний телефон марки POCO С75 з метою повідомлення власнику ОСОБА_14 про це, на що ОСОБА_15 вихопив з правої руки потерпілого його мобільний телефон та почав тікати у бік с. Степанівка, на що потерпілий почав його одразу наздоганяти, та через декілька метрів ОСОБА_4 розвернувся та наніс один удар кулаком правої руки в щелепу з правої сторони, після чого разом зі ОСОБА_16 покинули місце події, а ОСОБА_8 повернувся на ФГ «Асканія», де дочекався власника ОСОБА_17 , який повідомив про грабіж по каналу 102;

2. довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень №835 від 31.08.2025 КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_8 виявлено садна обличчя,

3. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 впізнав на фото №2 особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном 31.08.2025,

4. довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого на фото №2 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

5. протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.08.2025, відповідно до показів якого 31.08.2025 року з ранку приблизно о 08:00 годин ранку він разом з гр. ОСОБА_15 прийшли на територію фермерського господарства «Асканія», щоб попрацювати та заробити грошей. Попередньо про роботу він домовився з ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був старшим на об?єкті ФГ «Асканія». Суть роботи заключалася в тому, щоб вони поприбирали поліетиленову плівку з поля де росли кавуни та дині. У зв?язку з вище сказаним після того, як вони з ОСОБА_19 прийшли, охоронник на ім?я ОСОБА_20 провів їх на поле, щоб показати обсяг роботи. Під час цього, ідучи по полю охоронник помітив, що в кущах неподалік лежить зірвана диня, тому він почав розпитувати у ОСОБА_21 звідки вона там взялася, на що останній почав виправдовуватися та нести нісенітниці. Через те, що останній не хотів говорити правду, охоронник демонстративно дістав свій телефон чорного кольору та повідомив, що зараз буде дзвонити ОСОБА_14 , який приїде та буде розбиратися в ситуації. Як тільки охоронник ОСОБА_20 дістав свій мобільний телефон, ОСОБА_15 вихопив телефон в нього з правої руки, розвернувся та побіг по полю в напрямку селища Степанівка. Зрозумівши, що відбувається охоронник почав кричати ОСОБА_22 , щоб той повернув його мобільний телефон та побіг за ним. Через декілька метрів він догнав ОСОБА_21 та намагався схопити його, проте останній розвернувся та наніс охороннику удар правою рукою в щелепу з правої сторони, після чого ОСОБА_20 упав та не міг далі за ним гнатися;

6. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 впізнав на фото №1 особу, яка 31.08.2025 на полі фермерського господарства «Асканія» відкрито заволоділа мобільним телефоном охоронця ОСОБА_20 та нанесла удар йому у нижню щелепу,

7. довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого на фото №1 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

8. протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.08.2025, відповідно до показів якого 31.08.2025 прибувши на роботу до фермерського господарства «Асканія» він дізнався про те, що приходили ОСОБА_23 та ОСОБА_15 з метою попрацювати, та після того як ОСОБА_20 виявив підозріло зірвану диню та дістав свій телефон, щоб зателефонувати ОСОБА_18 , ОСОБА_24 вихопив його телефон та вдарив в обличчя, після чого побіг у бік селища Степанівка,

9. протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31.08.2025, який показав, що 31.08.2025 о 10 годині до його бутіку біля автостанції по вул. Володимира Примаченка біля Центрального ринку у м. Херсоні під`їхав автомобіль таксі, з якого вийшов чоловік, якому він раніше продавав мобільні телефони після звільнення з місць позбавлення волі. Свідок додав, що той запропонував йому придбати у нього мобільний телефон чий саме не пояснив, але йому це було потрібно терміново. Тоді він надав цей телефон для огляду він був у чохлі-бампері темно-синього кольору, марка телефону РОСО, сам телефон чорного кольору, мав пошкодження у вигляді тріщини екрану в нижній правій частині з так званою «паутинкою» по екрану. Тоді він попросив у ОСОБА_25 за нього 1500 гривень, але за наявності пошкоджень екрану останній запропонував йому за нього тільки 800 гривень, але зторгувались на 900 гривень, після чого свідок віддав йому гроші, та він разом з таксистом сіли до його автомобіля «Форд Фієста» та поїхали,

10. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 впізнав на фото №4 особу, яка продала йому мобільний телефон РОСО С75 за 900 гривень,

11. заявою свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про добровільну видачу мобільного телефону РОСО С75,

12. протоколом огляду предмету від 31.08.2025, відповідно до якого вилучено мобільний телефон РОСО С75 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , без встановленої сім-картки з пошкодженням екрану,

13. протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 31.08.2025, який показав, що 31.08.2025 року з ранку (точного часу не пам?ятає) йому надійшов виклик через оператора за адресою: АДРЕСА_3 , та під`їжджаючи до адреси виклику мене зустріли на АДРЕСА_4 двоє чоловіків, яких він знає як ОСОБА_27 та ОСОБА_7 . Після того як вони в двох сіли до автомобіля, свідок їх повіз в ломбард «Капітал», що розташований по проспекту 200 років Херсону в м. Херсон, де свідок їх почекав близько 15 хвилин і вони вийшли з ломбарду. В подальшому один із чоловіків (хто саме я вже не пам`ятаю) сказав мені їхати на центральний ринок в м. Херсон. Після того, як свідок привіз ОСОБА_27 та ОСОБА_7 туди, почекав їх ще декілька хвилин після чого вони знову повернулися. На центральному ринку зазначені вище громадяни розрахувалися зі мною заплативши 160 грн готівкою.

Також свідок додав, що весь час у значених громадян був в руках телефон чорного кольору, який вони по черзі передавали друг другу та після того, як вони вийшли з центрального ринку зазначеного мобільного телефону вже не було. З центрального ринку свідок відвіз їх в аптеку, що розташована в районі Шуменський, проте цим громадянам не продали товар, який вони хотіли придбати і свідок повіз їх додому в с. Степанівку. За час коли вони їхали в с. Степанівка з розмови ОСОБА_27 та ОСОБА_7 свідку стало відомо, що телефон, який зазначені вище громадяни продали на Центральному ринку був крадений. ОСОБА_15 та ОСОБА_23 розрахувалися зі мною заплативши 200 грн готівкою, після чого вийшли в с. Степанівка на перетині вулиці Журби та вулиці Горіхова та пішли в невідомому мені напрямку,

13. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 впізнав на фото №3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

14. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 впізнав на фото №3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

15. іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є тяжким, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 186 КК України, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше судимий за корисні злочини, що, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Належного обґрунтування та конкретизації ризику, передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить та прокурором не обґрунтовано в судовому засіданні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає їх недоведеними.

Щодо твердження захисника про відсутність доказів наявних ризиків, зазначених прокурором у клопотанні, суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків, переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування. Зазначена обставина може свідчити про можливість особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у поєднанні з тяжкістю можливого покарання.

При оцінці існування ризику незаконного впливу на свідків та потерплого слідчий суддя виходить з того, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпілий та жоден зі свідків не допитаний судом, і, відповідно, його показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості наявності ризиків, не спростовують високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, того що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують вищезазначені ризики.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився у 1987 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась, відомості про потребу у стаціонарному лікуванні відсутні. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має середню технічну освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 та 2020 року народження, офіційно не працевлаштований, раніше судимий.

Разом з тим, сам по собі факт наявності міцних соціальних зв`язків (має родину), не спростовує висновків слідчого судді щодо наявності вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості їм запобігти, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи те, що адреса реєстрації підозрюваного та фактичного проживання є різними, стороною захисту не надано доказів щодо власника житла у якому підозрюваний має проживати у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та його згоди на знаходження підозрюваного у такому житлі.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання та дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюванго на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_4 , даних про його особу, встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованого діяння, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У разі внесення застави згідно ч.5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.10.2025 року включно.

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 31.08.2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0001057 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 29.10.2025 року (включно).

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1