УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області з заявою про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 356, ч. 2 ст. 365 КК України.

14.02.2025 року за даним фактом було порушено кримінальне провадження №000090, яке передано для розслідування до Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

20.05.2025 року ОСОБА_3 на адресу Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, направив клопотання про визнання його потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Скаржник зауважує, що 20.06.2025 року на його адресу надійшов супровідний лист та постанова, згідно якої старший слідчий Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 відмовив у повному обсязі у задоволенні клопотання та визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, мотивуючи це тим, що відсутні дані, які б свідчили про те, що останньому завдано моральну, фізичну чи майнову шкоду.

Вважаючи зазначену постанову необґрунтованою, скаржник просить слідчого суддю скасувати постанову від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України.

Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явились. Разом з тим, відсутність особи, рішення якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень 14.02.2025 року було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

20.05.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові посилається на те, що досудовим розслідуванням будь-яких даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди, не отримано.

Всупереч положенням ст. 110 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття такого рішення, мотивів його прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабул ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 шкоди, слідчий в порушення вимог ст. 55 КПК України відмовив у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, чим порушив його законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчий суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 40, 55, 93, 110, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, підполковника ОСОБА_4 від 02.06.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №000090 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ст. 356 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_5