Справа № 461/4658/22
Провадження № 1-в/461/68/25
УХВАЛА

01.05.2025 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

провідний інспектор Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, стосовно засудженого ОСОБА_5 , у якому просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт призначеного ухвалою Галицького районного суду від 11.10.2023 року, про заміну штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання мотивує наступним.

Засуджений ОСОБА_5 на облік у Залізничному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області поставлений 01.11.2023 року. 05.12.2023 року ОСОБА_5 ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт, цього ж дня він отримав направлення до ЛКП «Левандівка» для відбуття покарання. Згідно повідомлення ЛКП «Левандівка», 19.12.2023 року ОСОБА_5 не з`явився для відбування покарання. В подальшому встановлювалось місце перебування засудженого, однак вжиті заходи результатів не дали, у зв`язку із чим 21.02.2024 року до ВП №1 ЛРУП №» 2 ГУ НП у Львівській області були передані матеріали на його розшук.

В подальшому, 14.05.2024 р. засуджений з`явився до Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області та надав пояснення про те, що не відпрацьовував громадські роботи у зв`язку із поганим самопочуттям, однак підтверджуючі документи не надав, за що йому було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку із вищенаведеним, 15.05.2024 року органом пробації скеровано подання, відповідно до ст.389 ч.2 КК України, до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

15.05.2024 року ОСОБА_5 повторно отримав направлення до ЛКП «Левандівка» для відпрацювання призначеної кількості годин громадських робіт, де під особистий підпис розписався та зобов`язався приступити до виконання робіт з 16.05.2024 року.

03.07.2024 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшло повідомлення №7898/38/01-24 з ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про те, що у діях засудженого не встановлено ознак кримінального правопорушення та у зв`язку із цим інформації до ЄРДР внесено не було.

Згідно довідки КНП ЛОР «Львівського регіонального фтизіопульмонологічного клінічного лікувально діагностичного центру» від 15.08.2024 р. № 1094 ОСОБА_5 поступив до них 01.08.2024 р. на стаціонарне лікування. В подальшому знаходився на лікуванні по 19.08.2024 р. з діагнозом ЛПП обох легень (дисемінований). Згідно висновку спеціаліста від 11.03.2025 р. рекомендовано контроль через 6 місяців та спостереження сімейного лікаря. Також, згідно отриманих відомостей ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області за №12580-2025 від 13.01.2025 року, ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності протягом 4-го кварталу 2025 року:

- 10.10.2024 за ст.127 ч.1 КУпАП УПП у Львівській області,

- 21.10.2024 за ст. 127 ч.1 КУпАП УПП у Львівській області.

Згідно відповіді ЛКП «Левандівка» від 21.03.2025 року, ОСОБА_5 не з`являвся для відпрацювання громадських робіт. 21.03.2025 ОСОБА_5 скеровано виклик №1302/36/8/1-25 для явки до Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області. 24.03.2025 року, заступником начальника відділу ОСОБА_6 був здійснений вихід на адресу місця проживання ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_5 надав пояснення про те, що не з`являвся 15.05.2024 р. для відпрацювань громадських робіт до ЛКП «Левандівка» тому, що постійно хворів (нога підпухла). Також, ОСОБА_5 надав висновок спеціаліста КНП ЛОР «Львівського регіонального фтизіопульмонологічного клінічного лікувально діагностичного центру» від 11.03.2025 року про те, що він має діагноз ЗЗТБ обох легень, пневмофіброз, та направлений під нагляд фтизіатра за місцем проживання.

Стосовно засудженого до громадських робіт, який згідно з висновком медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії під час відбування покарання визнаний особою з інвалідністю I або II групи, який після винесення судового рішення досяг віку та за наявності страхового стажу, встановлених статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» / віку, встановленого статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», засудженої до громадських робіт жінки, яка стала вагітною, а також у разі настання психічного розладу або іншої тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, уповноважений орган з питань пробації протягом трьох діб з моменту отримання медичного висновку, копії пенсійного посвідчення або копії посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» надсилає до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений до громадських робіт відбуває покарання, клопотання та особову справу для вирішення питання про звільнення такої особи від відбування покарання, відповідно до частини третьої статті 37 КВК України, частини третьої статті 56 та статті 84 КК України, при цьому до вирішення судом зазначеного питання відбування покарання припиняється.

Вищевказаний діагноз ОСОБА_5 не є підставою для встановлення інвалідності.

Відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у Львівській області від 12.07.2024 засуджений ОСОБА_5 за час перебування на обліку нових злочинів не вчинив.

Оскільки відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

26.03.2025 року до суду Залізничним РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області було скеровано клопотання про звільнення від покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Однак, 23.04.2025 року на адресу Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області поступила ухвала Залізничного районного суду м, Львова від 01.04.2025 року, в якій зазначено, що згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, а тому суддя дійшов висновку про повернення даного клопотання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2022, факт ухилення від відбування покарання не встановлений, керуючись ст. 80 КК України, п. 6 ст. 152 КВК України та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, Залізничний районний відділ філії Державної установи « Центр пробації » у Львівській області просить вирішити питання звільнення засудженого від відбування покарання.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, зазначивши, що підстав для відмови у його задоволенні не встановлено.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до положень ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З урахуванням наведених вище положень, перешкод для розгляду подання за відсутності осіб, які не прибули в судове засідання не встановлено. При цьому, оцінюючи питання про можливість проведення розгляду справи за відсутності засудженого, суд також враховує те, що питання ініційоване органом пробації не погіршує становище засудженої особи.

Дослідивши подання, долучені до нього документи та матеріали кримінального провадження, а також заслухавши думку прокурора, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Вирок набрав законної сили 10.10.2022.

Вирок був направлений на виконання до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, де виконується на даний час.

29.05.2023 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 розстрочено виплату несплаченої суми штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, визначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2022 року, строком на десять місяців рівними частинами.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2022 року, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, замінено на покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

В процесі розгляду подання даних про відбуття наведеного покарання засудженим не встановлено.

Також, як встановлено в ході розгляду подання, відомості про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, відсутні. Відтак, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Згідно вимог п. 1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Виходячи з наведених положень законодавства, положення ст. 80 КК України застосовуються у разі якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, тобто за відсутності підстав для зупинення перебігу такого строку давності, а також до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Як наведено у постанові Верховного Суду України у справі №5-324кс15 від 24 грудня 2015 року, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

З урахуванням наведеного, враховуючи зазначені положення закону, а також встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,

ухвалив:

Подання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування заміненого покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2022 року, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, яке було замінено ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2023 на покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1