Справа № 347/129/25
Провадження № 11-кп/4808/280/25
Категорія ч. 1 ст. 382 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Косівського районного суду від 01.04.2025 щодо обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працевлаштований, депутатом не обирався, інвалід III-ї групи, відповідно до ст. 89 раніше не судимий, на утриманні має двох малолітніх дітей,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України

з участю :

секретаря с/з - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_5 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2023 у справі № 347/422/23, яка набрала законної сили 29.09.2023 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.09.2023 у справі № 347/422/23, яка набрала законної сили після її винесення, скаргу на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2023 у справі № 347/422/23, яка набрала законної сили 29.09.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_9 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В подальшому, ОСОБА_10 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 29.12.2024 близько 14:10, рухаючись по вулиці Дружби в селі Смодна Косівського району, керував автомобілем марки «Skoda А5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За порушення Правил дорожнього руху України щодо ОСОБА_11 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 29.12.2024 року серії ЕНА/ 3752899 якою притягнуто ОСОБА_9 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та ознайомлено останнього із прийнятим рішенням.

3. Доводи апеляційної скарги прокурора.

3.1. Вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

3.2. Судом не враховано, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, яке вчинив обвинувачений за ч.1 ст.382 КК України, полягала у невиконанні ним заборони керування транспортними засобами, після повторного скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

3.3. Поза увагою суду залишилась усталена практика Верховного Суду в якій найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху визнається керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

3.4. Призначене судом покарання у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн не узгоджується із суворістю санкції за ч.2 ст.130 КУпАП, яка становить штраф у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу, чи без такого або адміністративний арешт на строк 10 діб з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

3.5. Судом не надано належної оцінки фактичним обставинам даного кримінального правопорушення, які свідчать про: зухвале ігнорування ним судових рішень; системну протиправну поведінку обвинуваченого, при якій попередньо накладені адміністративні стягнення не призвели до його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень.

3.6. На фоні фактичних обставин справи дані про особу обвинуваченого (не судимий, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю 3 групи) не давали підстав для призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.382 КК України.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Згідно з п.п. 1.2. ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

4. Доводи заперечень захисника.

4.1. Висновки прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_5 покарання є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», на яку посилається прокурор, звертає увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Крім того, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, інвалідам і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

4.2. Звертає увагу, що коли санкція закону за яким особу визнано винною, на рівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

4.3. Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував наявність пом`якшуючих обставин, а також позитивну характеристику за місцем проживання, наявність двох малолітніх дітей та те, що він є інвалідом 3 групи, а тому прийшов до вірного висновку про необхідність призначення йому більш м`якого покарання, при наявності альтернативного більш суворого покарання. Вказані обставини узгоджуються з позицією Верховного Суду, яка визначена п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

4.4. Твердження прокурора про те, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є найбільш тяжким у сфері безпеки дорожнього руху, не має відношення до конкретного кримінального провадження, оскільки вирок винесено за умисне невиконаня рішення суду.

4.5. Запропонована прокурором міра покарання є занадто суворою та такою, що не відповідає обставинам вчиненого правопорушення, його наслідкам та особі обвинуваченого.

4.6. Вважає, що вирок суду є обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування немає.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду без змін.

5. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

5.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник заперечили доводи апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення. Вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін.

5.2. Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з указаних у ній мотивів та просив її задовольнити. Вважає, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню.

6. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо обставин справи, кваліфікації та вини спір між сторонами відсутній. Прокурор вважає покарання надто м`яким. Тому суд апеляційної інстанції переглядає оскаржений вирок тільки в частині призначеного покарання (ч. 1 ст. 404 КПК).

За ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає цим вимогам.

Суд першої інстанції належно обґрунтував та мотивував своє рішення щодо розміру призначеного покарання відповідно до положень ст. 50 та 65 КК України.

Злочин нетяжкий (ст.12 КК). Призначаючи обвинуваченому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, суд належно врахував, як обставини вчинення злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, обвинувачений проживає разом із батьками, ніде не працює. Згідно довідки характеристики за місцем проживання в с. Річка проявив себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не надходило. Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 та копії виписки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0458800 є інвалідом ІІІ групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд обґрунтовано вказав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, за обставин, які вказані у вироку суду, відповідає положенням ст. 50 та ст. 65 КК.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначив остаточне покарання у виді штрафу, яке є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

7. Висновки.

Вирок суду першої інстанції відповідає всім вимогам законності, обгрунтованості, вмотивованості відповідно до приписів ст. 370 КПК, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду від 01.04.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4