В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002687 від 21.06.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого, на час вчинення злочину ОСОБА_4 був засуджений вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.11.2013 за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

встановив:

21.06.2019, приблизно о 01 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у сквері, що на пл.Св.Теодора у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою у групі із ОСОБА_6 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, для уникнення опору з боку громадян Республіки Польща ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосував газовий балончик «Перець - 1М», розпиливши газ дратівної дії їм в обличчя, а ОСОБА_6 , використовуючи пістолет «SAS Макаров» калібру 4,5 мм., споряджений металевими кульками, здійснив кілька пострілів у сторону потерпілих, після чого зловмисники повалили їх на землю та усі четверо почали наносити удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках потерпілих, заподіявши ОСОБА_9 , згідно з висновком експерта №507 від 22.06.2019, 5 ран - на грудях справа і зліва, на спині зліва, на передній черевній стінці зліва, на лівому передпліччі, деякі із синцем довкола, сипці на спині справа, на грудях справа в ділянках обох колінних суглобів, садна на правому передпліччі, в ділянці колінного суглобу, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, а ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта №508 від 22.06.2019, синці в ділянці лівою тім`яного горбка, на лівому плечі, на правому стегні, рани на спині, в ділянці правого плечового суглобу на межі із лопаткою, садна в ділянці лівою лікіьовою суглобу, на правому стегні, подряпину на правому плечі. Шо відносяться до легких тілесних ушкоджень, при цьому, викрали у МікундиВойцеха мобільний телефон «iPhone 7» вартістю 14 000 грн. та гаманець вартістю 500 грн. із грошовими коштами в сумі 2000 грн. та з місця вчинення злочину втекли.

Вказаними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та двоє невстановлені досудовим розслідуванням, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, завдали потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоди на загальну суму 16 500 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ,після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав суду показання про те, що дійсно 21.06.2019 разом з ОСОБА_6 та невстановленими особами за попередньо змовою здійснив напад на громадян Республіки Польщавикористовуючи при цьому газовий балончик «ПЕРЕЦЬ-1М», який використовував безпосередньо та пістолет «SASМакаров», який використовувався іншої особою. Внаслідок нападу заволоділи мобільним телефоном вартістю 14 000 грн, гаманцем вартістю 500 грн. та грошовими коштами в сумі 2000 грн., які використали на власний розсуд.У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки часто перебувають за кордоном і не можуть з`явитись на суд, підтримують сторону обвинувачення в повному обсязі.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням зі сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викраденнячужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких таке вчинено та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , то судом встановлено, що останній на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання; також суд враховує особу обвинуваченого, його поведінку під час судового розгляду та відношення до вчиненого.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Встановлені судом обставини в сукупності та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній свою виннуу вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та щиро розкаявся у вчиненому, що на думку суду істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і особливо ступінь небезпечності вчиненого для суспільства, що загалом утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення його від призначеного покарання із випробуванням.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу Україниіз застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням та визначити іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1