Справа № 1-156/2000
Провадження № 1-в/601/26/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської областів складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременці в залі суду заяву ОСОБА_3 , де заінтересовані особи Кременецький ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення примусового виконання рішення суду,

встановив:

25 березня 2025 року до Кременецького районного суду Тернопільської області надійшли матеріали за заявою ОСОБА_3 , де заінтересовані особи Кременецький ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення примусового виконання рішення суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025, головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_1 ..

Вказана заява обґрунтована тим, що Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у цивільній справі 1-156 було задоволено позов матері заявниці ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та стягнуто 2500 грн. боргу. На виконання вказаного рішення суду 27.09.2000 Кременецьким районним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист. На підставі цього виконавчого листа 20.11.2009 Кременецьким ВДВС було відкрито виконавче провадження №15976902, яке згодом було завершене, а виконавчий лист повернуто стягувану. 21 лютого 2016 року мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 померла. Після її смерті була заведена спадкова справа 5/2016. Заявниця є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_5 .

З 2016 року ОСОБА_3 не зверталася до виконавчої служби як спадкоємець після смерті матері з питання виконання рішення суду №1-156, оскільки після смерті матері мала важкий матеріальний стан, а потім виникли об`єктивні обставини, які значно ускладнили можливість подання заяви про примусове виконання судового рішення. Як відомо, в Україні було введено жорсткі карантинні заходи через пандемію СОVID-19. Це суттєво вплинуло на роботу державних установ, зокрема органів виконавчої служби. Карантинні обмеження унеможливлювали вільне пересування та доступ до державних установ. Державні органи працювали в обмеженому режимі: частина співробітників була переведена на дистанційну роботу, прийом громадян здійснювався лише за попереднім записом або взагалі призупинявся. Візит до виконавчої служби під час пандемії міг становити загрозу здоров`ю, особливо з урахуванням високої заразності вірусу. Через ці обставини подання заяви до виконавчої служби було фактично ускладнене, а в деяких випадках - неможливе.З 24 лютого 2022 року розпочалася повномасштабна війна, яка призвела до ще більших труднощів у доступі до правосуддя та виконання судових рішень. Багато державних установ припинили або обмежили роботу. Частина виконавчих проваджень була призупинена через війну. В умовах воєнного стану фізичний доступ до державних органів у деяких регіонах був неможливий. З урахуванням цих обставин, які не залежали від її волі, лише зараз ОСОБА_3 має можливість звернутися до виконавчої служби для відновлення процедури примусового виконання рішення суду.

Враховуючи той факт, що рішення суду наразі не виконано, ОСОБА_3 звернулась із вказаною заявою до суду.

Заявник в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, просила задовольнити.

Від головного державного виконавця Кременецького ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області ОСОБА_7 надійшла заява про слухання справи у її відсутності, проти заміни сторони стягнення не заперечує.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони стягувача у виконавчому листі.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_8 від 21.03.2025 вбачається, що після померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем є її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кременецьким районним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист по справі 1-156, яким вирішено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 2500 грн. задоволеного цивільного позову.

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_9 про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2009, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

Згідно інформації зазначеної на виконавчому листі 25.02.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки в боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення; 28.10.2013 виконавчий лист повернуто згідно п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.442 ЦПК України,у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміниборжника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Відповідно до частини першоїстатті 433ЦПКУкраїни у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.п. 9-11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) щодо застосуваннястатті 442 ЦПК Україниу подібних відносинах, заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Зазначене міститься і у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №713/49/21 (провадження № 61-15034св21). від 25.06.2019 у справі №910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі №905/2084/14-908/4066/14.

Заміна стягувача у виконавчому документі протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення його до виконання, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Зважаючи на викладене, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

У зв`язку із цим, вирішення вимоги про заміну стягувача залежить від того чипідлягає поновленню строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Матеріалами заяви підтверджується, що виконавчий лист повернутий стягувачу постановою державного виконавця 28.10.2013 року .

На момент повернення виконавчого листа діявЗакон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.( Закон № 606-ХІV).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом одного року, крім посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у правах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про

адміністративні правопорушення, які можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постанолення.

Отже, строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_4 сплинув 2014 року.

Зважаючи на те, що вимоги заборгованості до ОСОБА_4 за вказаним виконавчим листом ОСОБА_10 набула в 2016 роціоскільки є спадкоємцем ОСОБА_5 , строк пред`явлення виконавчого листа був пропущений ще попереднім стягувачем.

Водночас, оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, суд, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Розділу XII ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та(або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник обґрунтовує вимоги заяви про заміну стягувача у виконавчому документі та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа , у зв`язку із карантинними обмеженнями, які діяли на території України з березня 2020 року та веденням у країні воєнного стану, однак жодних доказів щодо підтвердження конкретних обставин, що унеможливили вчасно пред`явити виконавчий лист до виконання до суду не надав.

При цьому суд зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється обов`язково судом, а не автоматично, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є подання заяви, наведення конкретних обставин та надання заявником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого закономстроку.

Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився ще до початку введення воєнного стану, тобто не припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина не може бути визнана судом такою підставою, яка не потребує поновлення процесуального строку.

В п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 р. «Пономарьов проти України» суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреціних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти підстави для поновлення строків.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності та враховуючи висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд вважає, що заявника не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про відсутність підстав для процесуального правонаступництва, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження та про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: