Справа № 204/6410/25
Провадження № 1-кс/204/1779/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Управління Служби Безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000423 від 21.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України. В ході досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, але не пізніше 17.03.2025, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою вчинення терористичного акту, використовуючи обліковий запис у Інтернет-месенджері «Telegram» зареєстрований за абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , встановив зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою - користувачем облікового запису з нікнейомом «ОСОБА_9» та з іменем користувача « ОСОБА_8 » у Інтернет-месенджері «Telegram», а також іншими невстановленими особами, які з метою забезпечення умов конспірації здійснювали спілкування з використанням різних облікових записів у Інтернет-месенджері «Telegram» та, в подальшому, видаляли листування. В подальшому, в ході листування ОСОБА_7 з користувачем облікового запису з нікнейомом « ОСОБА_9 » та з іменем користувача « ОСОБА_8 » у Інтернет-месенджері «Telegram» отримав протиправну вказівку на виготовлення саморобного пристрою вибухової дії для його подальшого використання в ході здійснення терористичного акту, за грошову винагороду в розмірі 2000 тисячі доларів США. Надалі, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, шляхом виготовлення саморобного пристрою вибухової дії для здійснення вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків. При цьому, ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що реалізувати його злочинний умисел самостійно неможливо, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 17.03.2025, та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 17.03.2025, та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту шляхом виготовлення саморобного пристрою вибухової дії, набули елементи саморобного пристрою вибухової дії, а саме: корпус (полімерна каністра об`ємом 5 л), миючий засіб «Ваніш», електроліти, ацетон, селітру, деревне вугілля, цукрову пудру, шприці об?ємом 20 мл, лампочки, дроти, прозора липка стрічка, болти, гайки, шурупи, цвяхи, мобільний телефон NOMI, IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 з сім-карткою з абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, перебуваючи за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання заздалегідь злочинної вказівки невстановленої в ході досудового розслідування особи - користувача облікового запису з нікнейомом «ОСОБА_9» та з іменем користувача « ОСОБА_8 » у Інтернет-месенджері «Telegram», а також інших невстановлених осіб, виготовили із зазначених вище елементів саморобний пристрій вибухової дії, будова якого влаштована наступним чином: обмотана із зовнішньої сторони харчовою плівкою з елементами ураження (болти, гайки, шурупи, цвяхи) каністра, всередині якої міститься невідома речовина сірого кольору та саморобний детонатор, який, у свою чергу, складається з шприца об?ємом 20 мл, всередині якого знаходиться лампочка, заповнена сірою з сірників та з?єднана 2 дротами з мобільним телефоном NOMI, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою з абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 . Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, підшукав елементи саморобного пристрою вибухової дії і пристосував вказані засоби шляхом їх компонування воєдино для створення саморобного пристрою вибухової дії, однак вказану протиправну діяльність вищезазначених осіб було припинено на стадії готування. Своїми умисними діями, які виразилися в готуванні до терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. Так, у невстановлений у ході досудового розслідування проміжок часу, але не пізніше 17 березня 2025 року, в громадянина України ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення саморобного вибухового пристрою. У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання протиправної вказівки користувача облікового запису з нікнеймом « ОСОБА_9 » та іменем користувача ОСОБА_8 в інтернет-месенджері Telegram, вчинив дії, спрямовані на виготовлення саморобного вибухового пристрою з метою його подальшого використання під час вчинення терористичного акту. Оскільки реалізувати свій злочинний умисел самостійно ОСОБА_7 не міг, у невстановлений час, але не пізніше 17 березня 2025 року, та за невстановлених обставин, він залучив до протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи спільну злочинну діяльність, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, придбали складові та інструменти для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а саме: корпус (полімерна каністра об`ємом 5 літрів), миючий засіб «Ваніш», електроліти, ацетон, селітру, деревне вугілля, цукрову пудру, два шприци об`ємом 20 мл, лампочки, дроти, харчову плівку, болти, гайки, шурупи, цвяхи, надфіль, паяльник, припій та мобільний телефон марки NOMI (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ) із SIM-карткою оператора мобільного зв`язку, номер НОМЕР_4 . У період з 17 по 22 березня 2025 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виготовлення вибухової суміші для детонатора, змішав по одному літру миючого засобу «Ваніш», електролітів та ацетону. Після перемішування залишив суміш до утворення осаду білого кольору, який згодом висушив. Отриманий осад був поміщений у два шприци об`ємом 20 мл. У свою чергу, ОСОБА_5 за допомогою надфіля зробив надрізи у лампочках, до яких згодом ОСОБА_7 засипав сірку, добуту зі сірників (орієнтовно з однієї пачки сірників). ОСОБА_5 приєднав до лампочок дроти та розмістив їх усередині згаданих шприців із вибуховою сумішшю. Надалі, з метою завершення виготовлення вибухового пристрою, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 загерметизували шприци за допомогою епоксидної смоли, вивівши назовні два дроти, під`єднані до лампочок, тобто виготовили, відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/105-25/3464 від 29.05.2025, засіб детонування, саморобного виготовлення, який складався з корпусу (частини медичного шприца об`ємом 20 мл), заряду вибухової речовини (ймовірно саморобна вибухова групи ініціюючих - ТАТП (три перекис ацетону)), засобу ініціювання (електрична лампочка з розміщеній в ній сірниковою масою, до якої приєднанні електричні дроти), далі шприц. У подальшому, в невстановлений слідством час, але не пізніше 22 березня 2025 року, громадянин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні за місцем фактичного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , незаконно виготовив саморобний радіокерований вибуховий пристрій типу міни з фугасною та осколковою дією вибуху. З цією метою, ОСОБА_5 подрібнив за допомогою кавомолки до порошкоподібного стану 3 кг селітри, а ОСОБА_7 - 300 грамів деревного вугілля. У подальшому вони змішали зазначену кількість селітри, вугілля та 800 грамів цукрової пудри до однорідної суміші, яку засипали до корпусу саморобного вибухового пристрою - полімерної каністри об`ємом 5 літрів. Для щільності суміші додали папір. Далі, у вказаному приміщенні, за невстановлених обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зібрали повноцінний вибуховий пристрій, поєднавши корпус із вказаною сумішшю з деревного вугілля, селітри та цукрової пудри з електродетонатором, який було виготовлено на основі медичного шприца (об`ємом 20 мл) із зарядом вибухової речовини ініціюючої групи (ймовірно ТАТП - триперекис ацетону), електричної лампочки із сірниковою масою та під`єднаних дротів. До вибухового пристрою було також приєднано мобільний телефон моделі Nomi-i1880, який виконував функцію радіокерованого прийомно-виконавчого механізму. Для цього від його динаміка були від`єднані дроти та виведені назовні корпусу. Зазначені елементи було зафіксовано на корпусі каністри за допомогою клейкої стрічки та харчової плівки. Навколо корпусу пристрою були прикріплені готові вражаючі елементи (болти, гайки, шурупи, цвяхи та інші металеві предмети), що забезпечували осколкову дію вибуху. Таким чином, відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/105-25/3464 від 29.05.2025, виготовлений пристрій є саморобним радіокерованим вибуховим пристроєм з фугасною та осколковою дією, який складався з: корпусу (полімерна каністра об`ємом 5 л), заряду вибухової речовини типу «паливо + окисник» загальною масою 3290 грамів, саморобного засобу підриву на основі речовини ініціюючої дії (ймовірно ТАТП), радіокерованого механізму приведення в дію (мобільний телефон), готових вражаючих елементів, з`єднувальних елементів (електродроти, липка стрічка тощо). Після виготовлення, зазначений вибуховий пристрій, а також засіб детонування, підозрювані зберігали в приміщенні літньої кухні за вищевказаною адресою, де він був виявлений та вилучений 22 березня 2025 року співробітниками Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області. Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно придбав, виготовив, зберігав вибуховий пристрій саморобного виготовлення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України. Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовлення вибухового пристрою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263-1 КК України.

16.06.2026 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом проведення якого вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_7 , з використанням якого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 здійснювали спілкування з «ОСОБА_9» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у Інтернет-месенджері «Telegram» та отримували вказівки від представників спеціальних служб Російської Федерації, необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а також саморобний вибуховий пристрій у зібраному стані, детонатор та складові для виготовлення саморобного вибухового пристрою; протоколом допиту як підозрюваного ОСОБА_7 від 23.03.2025; протоколом допиту як підозрюваного ОСОБА_5 від 23.03.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 23.04.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 , від 28.04.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , від 30.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_12 , від 30.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_13 , від 28.04.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 28.04.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 30.03.2025; висновок експерта №КСЕ-19/105-25/3464; протокол проведення НСРД №55/27-387т від 08.04.2025, іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

23.03.2025 ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. 16.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України. 19.04.2025 Чечелівським районним судом міста Дніпра ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.06.2025. Разом із тим, органом досудового розслідування подано клопотання до Чечілівського районного суду міста Дніпра про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 24.08.2025 включно. Враховуючи викладене, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п. 1-3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. При цьому, санкцією ч. 2 ст. 258 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що невідворотність покарання за вищевказані кримінальні правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, оскільки на даний час триває агресія Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим частина державного кордону не контролюється державними органами України, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може покинути територію країни з метою уникнення кримінальної відповідальності. На теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення ним кримінальних правопорушень. Так, у разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме доступ до усіх речей та документів, які ймовірно в подальшому в ході досудового розслідування будуть використані як докази. Таким чином, незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до знищення, приховання або спотворення відповідних речей та документів. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, що фактично створить умови для здійснення впливу на свідків та інших підозрюваних, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій з метою зміни ними показів у майбутньому для уникнення кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може в подальшому вчиняти умисні дії, спрямовані на вчинення терористичного акту. Також, враховуючи той, що в ході досудового розслідування встановлені обставини готування ОСОБА_5 до вчинення терористичного акту, наявні обґрунтовані підстави вважати, що у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може продовжити вказану протиправну діяльність, а також вчинити інші кримінальні правопорушення проти державної та громадської безпеки. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також готування ОСОБА_5 до вчинення терористичного акту групою осіб з метою дестабілізацію суспільно-політичної обстановки, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримав позицію підзахисного та не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000423 від 21 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

23 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України,

24 березня 2025 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком на 60 днів тобто до 21 травня 2025 року.

19 квітня 2025 року постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 23 червня 2025 року.

19 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 23 червня 2025 року.

13 червня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263-1 КК України.

19 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра, стрко досудового росзлідування кримінального провадження № 0000423, продовжено до п`яти місяців, тобто до 24 серпня 2025 року.

Слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або приховати будь-яку з речей, що має доказове значення; здійснювати незаконний вплив на відка та іншого підозрюваного у даному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Наявність всіх зазначених ризиків було належним чином підтверджено у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити чи приховати будь-яку з речей, що має доказове значення, здійснювати незаконний вплив на відка та іншого підозрюваного у даному провадженні, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність або вчинити нове кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 серпня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, строком на 60 днів, тобто до 17 серпня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1