Провадження № 1-кс/201/3651/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погоджене прокурором Лисичанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000053 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000053 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

В квітні 2024 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Луганська Луганської області, переслідуючи особисті інтереси, керуючись ідеологічними мотивами, маючи умисел на зайняття керівної посади в незаконному органі так званої «ЛНР» та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з представниками окупаційних військ російської федерації та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади так званого «начальника відділу транспорту управління забезпечення життєдіяльності міста адміністрації міського округу муніципального утворення міський округ місто Луганськ Луганської народної республіки» (мовою оригіналу: «начальника отдела транспорта управления обеспечения жизнедеятельности города администрации муниципального образования городской округ город Луганск Луганской народной республики»), який знаходиться та здійснює свою діяльність за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, будинок 14, і в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно погодився на вказану пропозицію.

Частинами 3 та 4 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Перебуваючи на посаді так званого «начальника відділу транспорту управління забезпечення життєдіяльності міста адміністрації міського округу муніципального утворення міський округ місто Луганськ Луганської народної республіки» (мовою оригіналу: «начальника отдела транспорта управления обеспечения жизнедеятельности города администрации муниципального образования городской округ город Луганск Луганской народной республики»), громадянин України ОСОБА_6 виконує організаційно-розпорядчі (керує трудовим колективом та підлеглими, ділянкою роботи, яка йому доручена) та адміністративно-господарські функції (здійснює управління ввіреним йому у зв`язку із виконанням покладених обов`язків майном відділу) у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином, у протиправних діях ОСОБА_6 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи збройну агресією Російської Федерації, введенням воєнного стану в Україні, окупацією м. Луганськ Луганської області, наявністю підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на вказаній території, та неможливість вручити повістку про виклик особи в інший спосіб, вказані виклики були розміщені з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження, докази чого додані до клопотання, а саме:

1) повістки про виклик на 21.04.2025, 22.04.2025, 23.04.2025 у газеті «Урядовий кур`єр» від 17.04.2025 №79 (8004) та 17.04.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора;

2) повістки про виклик на 28.04.2024, 29.04.2024, 30.04.2024 та письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 5 ст.111-1 КК України від 24.04.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» від 24.04.2024 №84 (8009) та 24.04.2024 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора;

3) повістками про виклик на 09.06.2025, 10.06.2025, 11.06.2025, які розміщені у газеті «Урядовий кур`єр» від 05.06.2025 №113 (8038) та 05.06.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора;

4) повістками про виклик на 16.06.2025, 17.06.2025, 18.06.2025, які розміщені у газеті «Урядовий кур`єр» від 12.06.2025 №118 (8043) та 12.06.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора. Тут же було розміщено змінене повідомлення про підозру.

Разом з тим, у вказаний час та місце громадянин України ОСОБА_6 до слідчого не з`явився, про неможливість прибуття та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим 24.04.2025, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 у рамках кримінального № 0000053 від 22.01.2025 у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавного значення, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У подальшому, 12.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про змінену підозру за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 18.06.2025 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Вжитими заходами, спрямованими на розшук ОСОБА_6 , встановити його місцезнаходження не вдалось, що свідчить про подальше його перебування на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області.

Таким чином слідчий вказує, що наявні достатні підстави для подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у формі спеціального досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення поданого клопотання.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що враховуючи збройну агресією Російської Федерації, введенням воєнного стану в Україні, окупацією м. Луганськ Луганської області, наявністю підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на вказаній території, та неможливість вручити повістку про виклик особи в інший спосіб, вказані виклики були розміщені з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Разом з тим, у вказаний час та місце громадянин України ОСОБА_6 до слідчого не з`явився, про неможливість прибуття та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим 24.04.2025, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 у рамках кримінального № 0000053 від 22.01.2025 у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавного значення, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У подальшому, 12.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про змінену підозру за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними доказами, зокрема:

- повідомленням ГВ ЗНД 3 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях про виявлене кримінальне правопорушення;

- протоколами оглядів від 31.01.2025, 28.02.2025 Інтернет-ресурсів, відповідно до яких виявлено та зафіксовано в мережі Інтернет відомості про добровільне зайняття громадянином України ОСОБА_6 посади т.зв. «начальника отдела транспорта управления обеспечения жизнедеятельности города администрации муниципального образования городской округ город Луганск луганской народной республики») та перебування останнього на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтвердили добровільне зайняття громадянином України ОСОБА_6 посади т.зв. «начальника отдела транспорта управления обеспечения жизнедеятельности города администрации муниципального образования городской округ город Луганск луганской народной республики») та перебування останнього на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які впізнали на пред`явлених фотознімках ОСОБА_6 серед інших осіб;

- протоколами оглядів публікацій в мережі Інтернет за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час яких зафіксовано факт перебування ОСОБА_6 на посаді т.зв. «начальника отдела транспорта управления обеспечения жизнедеятельности города администрации муниципального образования городской округ город Луганск луганской народной республики») та перебування останнього на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана могла вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Також було встановлено, що постановою слідчого від 18.06.2025 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваної в розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Вжитими заходами, спрямованими на розшук ОСОБА_6 , встановити його місцезнаходження не вдалось, що свідчить про подальше його перебування на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погоджене прокурором Лисичанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000053 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000053 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1