Справа № 166/290/25 Провадження №11-сс/802/240/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року (ЄРДР №0000064),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави. Водночас у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважаючи рішення слідчого судді необґрунтованим і незаконним просить його скасувати та обрати щодо ОСОБА_7 інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує про те, що сторона обвинувачення не довела обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Необґрунтованими також є доводи сторони обвинувачення про те, що більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Проте, слідчий суддя на наведені обставини уваги не звернув та відповідно прийшов до неправильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який просив скаргу відхилити через її безпідставність, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Вказані вимоги закону при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи обвинуваченому винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області 20 лютого 2025 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 квітня 2025 року включно.

Про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України повідомлено 20 лютого 2025 року слідчим СВ ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

В подальшому 11 квітня 2025 року ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри слідчим СВ ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Також, 11 квітня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000064 від 19 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, скеровано для розгляду до Ратнівського районного суду Волинської області.

Разом з тим, встановлено, що розподіл кримінального провадження між суддями Ратнівського районного суду Волинської області та відповідно призначення підготовчого судового засідання і вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , здійснити до закінчення терміну його дії, а саме 19 квітня 2025 року, неможливо з об`єктивних причин.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом підставами для застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення, яке стверджується матеріалами провадження, та ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого йому діяння, те, що він не працює, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання доведеним ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є доведені ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слідчий суддя перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи сторони захисту про те, що наведені стороною обвинувачення ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Твердження сторони захисту, що цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, вони є непереконливими.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як про це просить захисник.

Разом з тим, слідчий суддя відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України також обґрунтовано не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, передбачено ч.1 ст. 121 КК України, а тому розмір застави у даному кримінальному провадженні, на підставі п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначається, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 13 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді