1Справа № 335/4327/25 1-кс/335/2139/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства (далі КП) «Градпроект» () вказане підприємство засноване на комунальній власності м. Запоріжжя та підпорядковано Запорізькій міській раді. Підприємство у своїй діяльності керується чинним законодавством України, Статутом та іншими локальними нормативними актами.

Предметом діяльності КП «Градпроект», серед іншого, є проектні, проектно-вишукувальні, вишукувальні, знімальні геодезичні та гідрографічні роботи, складання проектів відведення земельних ділянок у власність або користування (у тому числі на умовах оренди).

Наказом директора КП «Градпроект» № 148-к від 05.09.2018 ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділу проєктування та забудови міста Запоріжжя КП «Градпроект».

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу проектування та забудови міста КП «ГРАДПРОЕКТ» затвердженого Директором КП «Градпроект» від 01.12.2014 до завдань та обов`язків начальника входить:

- визначає обсяги робіт, здійснює технічне керівництво випуску проектної документації;

- здійснює облік та зберігання нормативно-правової документації, нормативно-технічної документації, відстежує внесення змін до зазначених документів;

- контролює відповідність проектних рішень і документації, що розробляються, стандартам, технічним умовам та іншим нормативним документам з проектування та будівництва;

- дотримання термінів оформлення проектної документації, надходження оплати за виконані роботи, оформленні актів приймання-передачі робіт;

- розробляє пропозиції щодо проектних рішень, вирішує технічні питання, що виникають протягом усього періоду проектування об`єктів;

- несе відповідальність за правопорушення, скоєнні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визнаних чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника відділу проєктування та забудови міста Запоріжжя КП «Градпроект», ОСОБА_5 відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України був службовою особою.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», являє собою використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Незважаючи на обізнаність з вимогами вищевказаного законодавства та обов`язок їх дотримуватися, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, на початку березня 2025 року ОСОБА_6 з метою зайняття підприємницькою діяльністю звернувся до працівників Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради щодо отримання відомостей про процедуру видачі дозволу на розміщення на території м. Запоріжжя тимчасових споруд малих архітектурних форм для облаштування кав`ярень та переліку необхідних документів для його отримання. Невстановлений працівник Запорізької міської ради повідомив ОСОБА_6 про наявність перепон у розміщенні таких споруд на території м. Запоріжжя в період дії воєнного стану, однак, у випадку певних змін в нормативному регулюванні цього питання сказав залишити свій номер телефону для зв`язку. Наступного дня ОСОБА_6 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що може допомогти йому з питання розміщення МАФ-ів території м. Запоріжжя, запропонувавши зустрітись особисто. В цей же день під час зустрічі в центральній частині м. Запоріжжя ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_6 про неможливість отримання дозволу на розміщення тимчасових споруд на території м. Запоріжжя через наявність відповідної заборони Запорізької міської ради, однак, може допомогти йому отримати дозвільні документи для розміщення необхідних йому тимчасових споруд в місцях, на які вже було видано дозвіл органом місцевого самоврядування. Під час цієї зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 домовились про наступну зустріч для більш детального обговорення способу отримання можливості на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Після цієї зустрічі у ОСОБА_7 виник умисел на отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за вирішення вищевказаного питання. Для цієї мети ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, на початку квітня 2025 року, більш точний час не встановлено, запропонував своєму знайомому ОСОБА_8 за надання частини неправомірної вигоди стати співучасником злочину та, використовуючи свої зв`язки з начальником відділу проєктування та забудови міста Запоріжжя КП «Градпроект» ОСОБА_5 як пособник мав сприяти залученню останнього до вчинення злочину та вирішення ним питання про оформлення ОСОБА_6 необхідних паспортів прив`язки тимчасових споруд для розміщення в них кав`ярень. ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_7 . На виконання розробленого плану вчинення злочину ОСОБА_8 на початку квітня 2025 року, але не пізніше 03.04.2025, запропонував ОСОБА_5 за отримання неправомірної вигоди виготовити в інтересах ОСОБА_6 паспорти прив`язки тимчасових споруд для розміщення кав`ярень, на що той надав свою згоду.

У подальшому, 03.04.2025 ОСОБА_7 , виконуючи роль пособника та реалізуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 умисел на отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди, зателефонував останньому та призначив йому зустріч з ОСОБА_8 о 12.00 год в кафе «Bella Vita», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 169, на якій ОСОБА_8 мав більш детально обговорити з ОСОБА_6 питання щодо розміщення тимчасових споруд. В цей же день ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_8 в обумовленому місці. Під час зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 про свої зв`язки з посадовими особами Запорізької міської ради та сказав, що без надання йому та посадовим особам неправомірної вигоди ОСОБА_6 не зможе отримати необхідні довільні документи на розміщення на території м. Запоріжжя кав`ярень. Також ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 перелік адрес з тимчасовими спорудами-МАФами, які можна придбати для розміщення в них кав`ярень, і що за переоформлення дозволу на здійснення підприємницької діяльності одного такого МАФу йому та посадовій особі Запорізької міської ради необхідно передати від 2000 до 3000 доларів США. Усвідомлюючи, що іншим шляхом вирішити свій законний інтерес ОСОБА_6 не зможе, він вимушено погодився на вимогу ОСОБА_8 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 домовились про наступну зустріч, на яку має прийти представник Запорізької міської ради, який надасть більш детальну інформацію щодо процедури отримання дозвільних документів.

У подальшому, 29.04.2025 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 умислу, зустрівся з ОСОБА_6 в кафе «The Boiler room», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 169, куди запросив ОСОБА_5 . Під час розмови ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи, що він є службовою особою, яка займає відповідальне становище, усвідомлюючи, що процедура видачі паспорту прив`язки тимчасової споруди здійснюється на безоплатній основі на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011, висловив ОСОБА_6 вимогу передати йому неправомірну вигоду за виготовлення паспорту прив`язки тимчасової споруди в залежності від її місцезнаходження в розмірі від 3 до 5 відсотків від суми правочину про придбання цієї тимчасової споруди та сказав тримати в подальшому зв`язок з цього питання з ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_8 про наступну зустріч через деякий час.

30.04.2025 приблизно о 09.00 годині ОСОБА_6 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 прийшов до будівлі «Укрпошти», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 133, де його вже очікував ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , які повідомили йому, що ОСОБА_6 повинен передати ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду на загальну суму в розмірі 5500 доларів США за виготовлення паспортів прив`язки двох тимчасових споруд, розташованих на перетині вулиці Фортечної і проспекту Перемоги, та розташованих на перетині вулиці Перемоги та вулиці Лермонтова (В`ячеслава Зайцева) м. Запоріжжя. На виконання даної домовленості в цей же день приблизно о 13.40 годин ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 133 по проспекту Соборному м. Запоріжжя, передав ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США в якості авансу за початок виготовлення на його користь паспортів прив`язки вищевказаних тимчасових споруд.

Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 умислу на отримання неправомірної вигоди, 05.05.2025 приблизно о 16.49 год., перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний біля будинку № 133 ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів одержав від ОСОБА_6 решту обумовленої суму неправомірної вигоди в сумі 4500 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництво в одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе та третьої особи, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

06.05.2025 ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.06.2025 в період часу з 08:04 по 08:57 було проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки OnePlus в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками мобільних операторів Київстар та Водафон, який поміщено до спеціального пакету № ICR157805.

12.06.2025 слідчим винесено постанову про визначення речовими доказами вилучених предметів та речей під час обшуку, так як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Враховуючи, що вище вказані речі і предмети є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України, та як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами, який необхідний для проведення судових експертиз, а саме:

- мобільний телефон потрібен органу досудового розслідування для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи для встановлення чи містяться на ньому відомості, які мають відношення до досудового розслідування, а також чи міститься там переписка, дзвінки в журналі вхідних-вихідних дзвінків між підозрюваним ОСОБА_8 та іншим особами, які причетні до скоєння вказаного кримінального правопорушення;

На даний час існує сукупність підстав вважати, що зазначені вище речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, оскільки є предметом протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів зазначені речі підлягають арешту.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначені речі та документи, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та слідчим винесено відповідну постанову про визнання їх речовими доказами.

Посилаючись на викладене, слідчий просив накласти арешт на майно, яке вилучене 12 червня 2025 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя.

Прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 подав до суду заяву, відповідно до якої клопотання підтримує у повному обсязі, з підстав викладених в ньому, просить його задовольнити.

Власник майна будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Разом з тим, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи, що учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за відсутності нез`явившихся осіб.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, з наявних у розпорядженні суду матеріалів клопотання слідчого про арешт майна встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках даного провадження, 06.05.2025 ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.06.2025 в період часу з 08:04 по 08:57 було проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки OnePlus в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками мобільних операторів Київстар та Водафон, який поміщено до спеціального пакету № ICR157805, що підтверджується протоколом обшуку.

12.06.2025 слідчим винесено постанову про визначення речовими доказами вилучених предметів та речей під час обшуку квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що майно вилучене під час проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 , може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000044 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речового доказу.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення проведення судових експертиз, необхідно накласти арешт на майно, вилучене під час проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання слідчого та долучені до нього матеріали кримінального провадження № 0000044 від 09.04.2025, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 237, 309, 395, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 12 червня 2025 року під час проведення обшуку

квартири АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, а саме:

- мобільний телефон марки OnePlus в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками мобільних операторів Київстар та Водафон, який поміщено до спеціального пакету № ICR157805.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1