Справа №591/7447/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/258/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - інші скарги
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми заяву судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні № 591/7447/17 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2025,

установила:

У поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати відповідальну особу Сумської обласної прокуратури в порядку ст. 214 КПК внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 382, ст. 396 КК керівником прокуратури ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ст. 396 КК прокурором ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 382, ст. 396 КК першим заступником керівника прокуратури ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 382, ст. 396 КК старшим слідчим в ОВС четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_12 ; надати витяги з ЄРДР кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013; зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури вчинити певні дії; передати матеріали провадження до іншого органу досудового розслідування; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

11.04.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_7 , в якій він просив зобов`язати відповідальну особу Сумської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР на підставі його заяв про скоєння кримінальних правопорушень за фактами скоєння злочинів керівником Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 та на підставі заяви про скоєння злочину першим заступником ОСОБА_11 , старшим слідчим в ОВС четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_12 ; зобов`язати Генерального прокурора внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви про скоєння кримінальних правопорушень за фактами скоєння злочинів прокурором ОСОБА_10 ; зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури скасувати постанову від 11.02.2022 прокурора ОСОБА_10 про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000347 та скасувати постанову від 28.02.2022 прокурора ОСОБА_11 про відмову у скасуванні постанови від 11.02.2022 прокурора ОСОБА_10 про визначення підслідності; надати йому копії постанов про скасування: постанови від 11.02.2022 прокурора ОСОБА_10 про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000347, постанови від 28.02.2022 прокурора ОСОБА_11 про відмову у скасуванні постанови від 11.02.2022 прокурора ОСОБА_10 про визначення підслідності, рішення Сумської обласної прокуратури про передачу матеріалів кримінального провадження до окружної прокуратури м. Суми; на виконання ухвали слідчого судді від 17.02.2025 надати йому на електронну адресу ряд документів, зокрема витяг ЄРДР та повний рух провадження; повідомити про виконання вимог листа від 31.01.2025 № 09/2-р; передати матеріали кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування ніж ДБР м. Полтави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2025 у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_7 відмовлено. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що заяви ОСОБА_7 не містять відомостей, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень, а інші вимоги не віднесені до компетенції слідчого судді.

До початку апеляційного розгляду суддею Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 заявлено самовідвід, який обґрунтований тим, що ОСОБА_7 звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргами про порушення суддею ОСОБА_2 встановлених вимог КПК, у тому числі і строків розгляду поданих ним апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, а тому з метою унеможливлення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача (сторін кримінального провадження) в їх об`єктивності та неупередженості як суддів під час розгляду апеляційної скарги, інших заяв чи клопотань сторін, кримінальне провадження повинно бути передано на розгляд іншої колегії суддів.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, при цьому ОСОБА_7 просив розглянути заяву судді про самовідвід без його участі, тому колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд самовідводу судді у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону (ч. 4 ст. 405 КПК).

Вислухавши доводи судді-доповідача ОСОБА_2 про самовідвід, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши підстави для заявленого самовідводу суддів, колегія суддів вважає, що заява судді апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу». При цьому підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв; у кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім; застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді; у справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі; відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49); при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною».

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Сумнів може бути будь-яким і є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків. Отже, суд може бути справедливим, проте породжувати легітимні сумніви в своєї безсторонності.

Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи. При цьому слово «боятися» підкреслює допустиму ірраціональність сумніву; обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу і можуть бути, при раціональному аналізу, визнані помилковими. Ця раціональна відсутність підстав боятися не заважає насправді боятися.

За судовою практикою ЄСПЛ достатньо мінімального, будь-якого, сумніву, тому суд повинен надати гарантії власної неупередженості поза розумним сумнівом, а за відсутності таких гарантій, переконливих для сторонньої, раціональної людини, суддя має вийти зі справи, так як виходячи з мотивів самовідводів суддів, будь-який сценарій вирішення порушених в апеляційні скарзі питань, цим складом колегії суддів, буде викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено права сторін очікувати від держави справедливий суд.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод).

При розгляді поданої суддею ОСОБА_2 заяви про самовідвід встановлено, що дії цього судді оскаржені ОСОБА_7 до Вищої ради правосуддя шляхом подання дисциплінарних скарг і відповідно ст. 31, 49 п. 23-7 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» на запити члена ВРП суддею надані письмові пояснення щодо поданих ОСОБА_7 скарг. Станом на даний час рішення за скаргами ОСОБА_7 не прийнято, а тому суддя знаходяться у стані невизначеності під певним «тиском дисциплінарного провадження».

Крім того, 20.04.2025 на адресу Сумського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_7 на дії судді ОСОБА_2 щодо невиконання своїх повноважень та незабезпечення дотримання суддями місцевих судів м. Суми вимог законодавства. Ця скарга також адресована ВРП.

Подання ОСОБА_7 вказаних скарг не є тими безумовними обставинами, які напряму виключають участь судді у кримінальному провадженні, але виходячи із засад ст. 6 Конвенції, якою визначено право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, застосовуючи усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності), з метою виключення взагалі будь-яких можливих сумнівів як у ОСОБА_7 , так і у інших заінтересованих осіб в провадженні (стороннього спостерігача, сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості судді-доповідача/суду, надання сторонам процесуальних гарантій щодо відсутності можливого зовнішнього тиску на колегію суддів під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а також з метою виключення можливих очікуваних побоювань сторін кримінального провадження, що певний суддя був не безсторонній, незалежно від того, яке рішення може бути ухвалене, заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 75, 81, 405 КПК України,

постановила:

Заяву судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_6 про самовідвід задовольнити, а матеріали кримінального провадження передати для повторного проведення автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4