Вирок

Іменем України

Справа № 712/9034/23

Провадження № 1-КП/712/225/25

31 березня 2025 Соснівський районний суд м. Черкаси в складі колегії:

головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Калинове, Алчевського району, Луганської області, українця, громадянина України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий на тимчасово окупованій території України.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року у м. Луганську утворено так звану «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), яка, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією, учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом чинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

Терористична організація «ЛНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним державним утворенням «ЛНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- скоєння терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення ЛНР, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Враховуючи викладене, так звана «ЛНР» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

7 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року за № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію (далі - АТО) із залученням Збройних Сил України (далі ЗС України) та інших військових формувань.

30 квітня 2018 року Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України Указом № 116/2018 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.

Того ж дня, тобто 30 квітня 2018 року Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав наказ «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей», згідно якого з 14 год. 00 хв. 30 квітня 2018 року розпочалась операція Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил.

З травня 2014 року по 24.02.2022 учасниками терористичної організацій «ЛНР», реалізуючи злочинний умисел представників влади рф і зс рф щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «ЛНР» та влади її керівників, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил АТО (до 30.04.2018) та ООС (з 14 год. 00 хв. 30.04.2018) у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, під контролем терористичної організації «ЛНР» опинилась частина території Луганської області, визначена Постановою ВР України № 254-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови ВР України № 252-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», та Закону України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Численні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ЛНР» або з їх участю, визнані у зверненнях ВР України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні ВР України до ООН, Європейського парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі за текстом - ПАРЄ), Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї Організації з безпеки і співробітництва в Європі, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання РФ державою-агресором, затвердженому Постановою ВР України від 27.01.2015 за № 129-VІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, ПАРЄ, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВР України від 14.01.2015 за № 106-VІІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за № 1597-VIІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за № 337-VІІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VІІІ.

З метою досягнення своїх злочинних цілей, організаторами вказаної терористичної організації, в населених пунктах Луганської області, створені незаконні збройні формування, до складу яких на постійній основі залучаються місцеві мешканці та громадяни іноземних держав.

У серпні 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був обізнаний про незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва самопроголошеної «ЛНР», спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності, виник злочинний умисел, направлений на участь в діяльності силового блоку вказаної терористичної організації.

Так, ОСОБА_8 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «ЛНР», діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у серпні 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) у м. Кадіївка (Стаханов) Алчевського району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ЛНР». При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ЛНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.

З серпня 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено), після вступу до рядів силового блоку терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_8 направлено на військову службу до одного із бойових підрозділів вказаної організації, а саме т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

З серпня 2020 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 призначено на невстановлену в ході досудового розслідування посаду т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В подальшому, у період з серпня 2020 року по кінець 2021 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил оборони, задіяним у проведенні Операції Об`єднаних сил (ООС), в районі населених пунктів Первомайськ, Новоолександрівка та Молодіжне Алчевського району Луганської області.

Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим сприяв її незаконній діяльності на території Луганської області.

Крім того, згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) президент РФ ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі - зс РФ) на територію України.

О 04 год. 30 хв. 24.02.2022 президентом РФ ОСОБА_10 оголошено початок так званої «спеціальної військової операції» проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України».

В той же час, тобто о 04 год. 30 хв. 24.02.2022 військовослужбовці зс РФ шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

Із вказаного часу зс РФ спільно зі збройними підрозділами «ЛНР», діючи з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, застосовують засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, вчиняють військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з вбивствами цивільних осіб, а також здійснюють обстріли об`єктів військової та критичної інфраструктури, чим фактично ведуть повномасштабну війну проти України та українського народу.

Із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, тобто до 05 год. 30 хв. 26.03.2022.

Того ж дня, тобто 24.02.2022 представники зс РФ та російських спецслужб на території РФ, представники терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», використовуючи засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери, через українофобів та прихильників військового вторгнення зс РФ на територію України розпочали залучати на свій бік громадян України та здійснювати активний збір інформації про місця постійної дислокації підрозділів Збройних Сил України (далі ЗСУ), Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також їх укомплектованість, обороноздатність та передислокацію, з метою їх подальшого знищення та реалізації вказаної підривної діяльності проти України.

Після цього на підставі Указу Президента України ОСОБА_11 від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На даний час, на підставі Указу Президента України ОСОБА_11 від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 строком на 90 діб.

Так, 04.04.2022 ОСОБА_8 який був обізнаний про незаконність дій зс РФ та збройних підрозділів «ЛНР», являючись громадянином України, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, реалізуючи прямий умисел, направлений на вчинення державної зради, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, бажаючи допомогти у проведенні підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, перейшов на бік ворога російської федерації шляхом добровільного вступу у м. Кадіївка (Стаханов) Алчевського району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, до т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 )» (після 24.02.2022 входить до 2-го армійського корпусу у складі об`єднання Збройних сил Росії на Донбасі ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Того ж дня, тобто 04.04.2022 наказом №78 по т.зв. «6 омсп, в/ч НОМЕР_2 » ОСОБА_8 призначено на посаду номеру розрахунку 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 6-ї мотострілецької роти 2-го мотострілецького батальйону т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 (6 омсп, в/ч НОМЕР_2 )» у званні рядового.

В подальшому, у період з 04.04.2022 по 22.04.2023 ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України надавав допомогу російській федерації у проведенні підривної діяльності проти України, а саме зі зброєю в руках приймав активну участь у бойових діях проти Сил оборони України в районах населених пунктів Первомайськ, Новоолександрівка та Молодіжне Алчевського району, Попасна, Новозванівка, Олександропілля, Троїцьке Сєвєродонецького району Луганської області та Соледар, Пилипчатине, Клинове, Мідна Руда, Відродження, Роти, Криничне, Миронівка, Воздвиженка, Миронівський Вершина, Новолуганське, Семигір`я, Трипілля, Володимирівка, Покровське, Нова Кам`янка, Бахмутське, Яковлівка, Підгородне, Миколаївка, Краснополівка, Васюківка, Залізнянське, Красна Гора Бахмутського району Донецької області.

26.04.2022 ОСОБА_8 отримав поранення в районі населеного пункту Попасна Сєвєродонецького району Луганської області. Станом на 22.04.2023 ОСОБА_8 продовжував військову службу на посаді номеру розрахунку 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 6-ї мотострілецької роти 2-го мотострілецького батальйону т.зв. « НОМЕР_3 окремого мотострілецького козачого полку імені отамана Платова (6 омсп, в/ч НОМЕР_2 )», чим продовжував вчиняти вищезазначений злочин.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст.111 КК України зібраними по справі письмовими доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі, а саме:

-витягом з ЄРДР від 10.08.2022, згідно якого у період з 24.02.2022 по теперішній час громадяни України, а саме: уродженці та жителі Луганської та Донецької областей, в умовах воєнного стану, перейшли на бік ворога, шляхом вступу до військової частини № НОМЕР_2 та приймають участь у збройній агресії на території Луганської області. ОСОБА_8 повідомлено про підозру т.1 а.м.к.п.2-4);

-рапортом начальника відділу КІБ Управліннря СБ України в Черкаській оюласті від 20.12.2022, з якого вбачається, що одержано інформацію про протиправні дії громадян України, які за власної добровільної згоди перейшли на бік ворога - Російської Федерації та приймають участь у збройній агресії проти України. Зокрема, встановлено, що у військових діях на території Луганської області проти ЗС України, па боці Російської Федерації, приймають участь військовослужбовці ВЧ НОМЕР_2 т.зв. « ЛНР». Крім того, встановлено, що відомості про всі надзвичайні події у вказаній військовій частині надходять до т.зв. Первомайського ГОВД МВД ЛНР», а військовослужбовці зазначеної військової частини, які отримали поранення на бойових позиціях, відправляються для лікування до Первомайської центральної міської лікарні. Разом з тим, встановлено, що начальник т.зв. Первомайського ГОВД , МВД ЛНР полковник поліції ОСОБА_12 щоденно звітується про всі надзвичайні події у в.ч. № 69647 та про кількість і характер поранень військовослужбовців, які надійшли для лікування до Первомайської районної лікарні т.зв. прокурору м. Первомайськ старшому раднику юстиції ОСОБА_13 та голові адміністрації м. Первомайськ ОСОБА_14 . Крім того, встановлено, що вказані вище відомості ОСОБА_12 передає службовими засобами зв`язку т.зв. Первомайського ГОВД МВД ЛНР, а саме електронною поштою. Таким чином, в діях військовослужбовців в.ч. № 69647, відомості щодо яких містяться в документації т.зв. Первомайського ГОВД МВД ЛНР, вбачаються ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України « Державна зрада» (т.1 а.м.к.п.46);

-актом огляду від 20.12.2022 та фототаблицями до ньог, згідно якого проводився огляд інтернет-столрінки квазідержавного утворення т.зв. «ДНР». У відкритому вікні браузера в адресну строку введено пошуковий запит « 6-й пол платова лнр» та здійснено перехід за посиланням шляхом натиснення «Enter», в результаті чого у вікні браузера відображено сайти. Після переходу на один із ресурсів, а саме на офіційний інтернет-ресурс «РИА НОВОСТИ» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), відкривається посилання, де розміщена стаття про командира шостого козачого полку ЛНР (т.1 а.м.к.п. 47-53)

-протоколом за результатми проведення НСРД від 21.02.2023 зняття інформації з електронних систем, а саме електронної пошти стосовно ОСОБА_12 . З тексту телеграми вбачається, що 26.04.2022 в 15-04 в Первомайську центральну міську лікарню доставлено пораненого в/с Вч НОМЕР_2 ОСОБА_8 (т.1 а.м.к.п. 62-65);

-попередньою інформаційною довідкою щодо ІНФОРМАЦІЯ_6 на Донбасі у війні з Україною (т.1 а.м.к.п.68-95);

-протоколом огляду від 20.07.2023, яким встановлено, що згідно відповіді Командування об`єднаних сил Збройних Сил України № 313/3/4313 від 19.07.2023 у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС і іншим представникам сил, задіяним у проведенні АТО / ООС / Сил оборони приймає активну участь т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (6 омсп, в/ч НОМЕР_2 )». Додатком до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 133/4313 від 19.07.2023 є оптичний носі інформації інвентарний № 249/DVD/HT на якому міститься файл «ШДС с 01.01.2023 г. (2)» розширенням «Microsoft Excel, Worksheet її» об`ємом 2,45 МБ (2 569 427 байтів). Зокрема встановлено інформацію щодо військовослужбовця ОСОБА_8 (т.1 а.м.к.п. 102-106);

-- протоколми огляду від 10.07.2023, 17.07.2023 та додатками, згідно якого оглянуто інтернет-сайти на яких міститься інформація про « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (т.1 а.м.к.п.108-114; 115-134);

-висновком експерта від 07.06.2023 № СЕ-19/124-23/6017-ФП, згідно якого на фотознімках з графічних файлів з назвами «Нікіша _1», «Нікіша _3», «Нікіша _4» та достовірному зображеенні ОСОБА_8 , зображена одна й та ж сама особа (т.1 а.м.к.п. 145-153);

-протоколом огляду від 17.05.2023, «Вконтакте» здійснено вхід на спеціально створену сторінку з іменем користувача « ОСОБА_15 », введено запит ОСОБА_16 . Наявні фотографії особи чоловічої статі в військовій форму, фото з нагородами (т.1 а.м.к.п.160-171);

-протоколом огляду від 10.08.2023 оглянуто сервіс «Особи, які переховуються від органів влади» (фото та дані ОСОБА_8 ) (т.1 а.м.к.п. 200-202);

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 297-1 ч. 2 КПК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст.111 КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України доведена в повному обсязі.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, в даному кримінальному провадженні є належними та допустимими доказами, оскільки були отримані в порядку, передбаченому КПК України і у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість та у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 у період з серпня 2020 року по кінець 2021 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил оборони, задіяним у проведенні Операції Об`єднаних сил (ООС), в районі населених пунктів Первомайськ, Новоолександрівка та Молодіжне Алчевського району Луганської області.

Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим сприяв її незаконній діяльності на території Луганської області.

04.04.2022 ОСОБА_8 , який був обізнаний про незаконність дій зс РФ та збройних підрозділів «ЛНР», являючись громадянином України, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, реалізуючи прямий умисел, направлений на вчинення державної зради, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, бажаючи допомогти у проведенні підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, перейшов на бік ворога російської федерації шляхом добровільного вступу у м. Кадіївка (Стаханов) Алчевського району Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, до т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 омсп, в/ч НОМЕР_2 )» (після 24.02.2022 входить до 2-го армійського корпусу у складі об`єднання збройних сил Росії на Донбасі ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

До такого висновку суд дійшов із того, що поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом», і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей. До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму. Діяльність «ЛНР», як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подалання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями. А згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

При цьому, під час судового розгляду справи, суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено, що ОСОБА_8 будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «ЛНР», діючи з мотивів несприйняття діючої влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у грудні 2015 року в м. Алчевську Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ЛНР». При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ЛНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, тому, відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_8 сповіщався про день і час слухання справи через засоби масової інформації та шляхом направлення повістки, інтереси ОСОБА_8 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були. При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено. Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Будь яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України, за обставин, викладених у даному вироку знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_8 суд, кваліфікує ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто участь у терористичній організації та сприяння її діяльності; ч. 2 ст. 111 КК України, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, при призначенні ОСОБА_8 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

На підставі викладеного, призначаючи покарання ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд, враховує обставини вчиненних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України, які мали місце в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Луганській, Донецькій областях та мав суттєвий вплив на охорону державної і громадської безпеки у цих регіонах держави, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, суспільна небезпека яких полягає у порушенні безпечних умов життєдіяльності, безпеки життя, здоров`я, власності широкого та невизначеного кола осіб та безпеки інших цінностей суспільства, особу винного, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст.111 КК України з конфіскацією майна, оскільки, з урахуванням вказаних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 неможливе без ізоляції його від суспільства та за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_8 витрати за проведення судової експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 258-3 КК України - у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

- за ч.2 ст.111КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглиння більш тяжким покаранням меньш тяжкого покарання, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання. Стягнути з ОСОБА_8 витрати за проведення експертизи в сумі 2868грн. на користь держави. Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області. Речові докази відсутні. Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Колегія суддів: