ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2261/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесене 3 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина республіки Азейбарджан, з середньою освітою, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, офіційно непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 3 квітня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси за частиною першою статті 263 КК України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статі 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

5 серпня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 5 серпня 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002175 від 03.06.2025 року за ознаками злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, вступив в злочинну змову із невстановленими особами, з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, в умовах воєнного стану.

Згідно досягнутих домовленостей, невстановлені особи, представляючись працівниками СБУ, використовуючи мобільні термінали, мали підшукувати осіб похилого віку та під приводом повідомлення завідомо неправдивої інформації про фінансування потерпілими військових формувань російської федерації пропонували передати їм наявні грошові потерпілих з метою їх декларування, повернення їх потерпілим після вказаної процедури та подальшого відстеження руху грошових коштів, а також для не притягнення потерпілих до кримінальної відповідальності.

В подальшому, невстановлені досудовим розслідуванням особи, отримавши інформацію про наявні грошові кошти, мали передавати цю інформацію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, в свою чергу, мали прибувати за місцем проживання потерпілих та особисто отримувати від них грошові кошти.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, невстановлені під час досудового розслідування особи, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше літа 2024 року, знайшли номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_11 та використовуючи дзвінки у месенджері «Viber» під виглядом співробітників СБУ, шляхом введення в оману останньої, дізналися про наявність у неї готівкових коштів в сумі 18 000 дол. США (що є еквівалентом 747 180 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2025) та 268 000 грн.

Після чого, 12.06.2025 приблизно о 12 год. 20 хв. не встановлена досудовим розслідуванням особа, здійснила дзвінок у месенджері «Viber» та спонукала потерпілу ОСОБА_11 передати їм грошові кошти в сумі в сумі 18 000 дол. США (що є еквівалентом 747 180 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2025 року) та 268 000 грн. готівкою для їх декларування та подальшого повернення.

Надалі, ОСОБА_11 будучи введена в оману та впевнена, що передача грошових коштів для декларування є обов`язковою умовою для не притягнення її до кримінальної відповідальності за звинуваченням у фінансуванні збройних сил російської федерації погодилась передати гроші не встановленим досудовим розслідуванням особам.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, встановивши телефонний зв`язок із свідком ОСОБА_12 за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , ввівши останню в оману під приводом надання кур`єрських послуг направила її за адресою: АДРЕСА_2 для отримання грошових від потерпілої та передачі їх ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_12 прибула за адресою: АДРЕСА_2 та отримала від потерпілої ОСОБА_11 грошові кошти 18 000 дол. США (що є еквівалентом 747 180 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2025 року) та 268 000 грн та направилась на зустріч з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ..

Невстановлена досудовим розслідуванням особа, повідомила ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які перебували на території міста Києва, про необхідність отримати від свідка ОСОБА_12 грошові кошти.

Цього ж дня, приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , прибули за адресою: АДРЕСА_3 де діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 в сумі 18 000 дол. США (що є еквівалентом 747 180 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2025 року) та 268 000 гривень, які отримав від свідка ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 18 000 дол. США (що є еквівалентом 747 180 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2025 року) та 268 000 гривень шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 збиток на загальну суму 1 015180 гривень.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , отримавши вищевказану суму грошових коштів, з місця вчинення злочину зникли, після чого розпорядилися грошовими коштами згідно заздалегідь розробленого плану.

Таким чином, ОСОБА_6 , 1983 року народження, підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

14 червня 2025 року відносно ОСОБА_6 слідчим суддею ІНФОРМАЦІЯ_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 серпня 2025 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного спливає 10 серпня 2025 року, однак закінчити досудове розслідування до вказаного строку не можливо з об`єктивних причин: необхідно виконати наступні процесуальні, слідчі (розшукові) дії: додатково допитати потерпілу ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , виконати ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 753/11972/25 провадження № 1-кс/753/1886/25), а саме оглянути мобільні телефони; виконати ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 753/11972/25 провадження № 1-кс/753/1888/25), а саме здійснити тимчасовий доступ до банківської таємниці та провести огляд отриманої інформації; виконати ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 753/11972/25 провадження № 1-кс/753/1887/25), а саме здійснити тимчасовий доступ до інформації, власниками якої є оператори мобільного зв?язку та проаналізувати її, а також провести інші процесуальні та слідчі дії, надати доступ потерпілим, та стороні захисту до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України; скласти та затвердити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а тому виникає потреба у продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 вересня 2025 року в межах строку досудового розслідування, враховуючи те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК на цей час не перестали існувати.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що грошовими коштами заволодів інший підозрюваний у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_9 . Вказав, що клопотання необґрунтоване, воно ідентичне до першого клопотання, яким застосовувався запобіжний захід до підозрюваного. При цьому вказав, що застава, визначена у розмірі 300 прожиткових мінімум є непомірною для його підзахисного, враховуючи його майновий стан, вагітну дружину. Просив суд врахувати, що останні 4 роки він постійно проживає у м. Харків. Досудове розслідування не здійснюється, було отримано лише один тимчасовий доступ та інші слідчі дії не проводяться. При цьому ОСОБА_6 вказує на те, що він не вчиняв кримінального правопорушення. Ризики також слідчим та прокурором необґрунтовано. Просив суд зменшити заставу до мінімального розміру.

Адвокат ОСОБА_4 вказала, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими, переховування обґрунтовується лише мірою покарання, яка може бути призначена підозрюваному, свідки всі вже допитані під час досудового розслідування, двоє зі свідків - це оперативні працівники, будь-яких належних доказів того, що підозрюваний здійснює чи намагався здійснювати на них тиск суду не наведено. Просила врахувати, що підозрюваний проживає з дружиною без реєстрації шлюбу, яка наразі вагітна, на що суду долучено відповідні докази. Всі гроші потерпілої були вилучені працівниками поліції, у підозрюваного грошей немає. Також просила зменшити розмір застави до мінімальної.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав своїх захисників, вказав, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, він проживає 4 роки в м. Харкові, та коли відносно нього розглядалась справа в м. Одесі він їздив на всі виклики та не порушував вимог.

Вислухавши прокурора, захист, підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання 12 червня 2025 року ОСОБА_6 о 16:30 год затриманий в порядку статті 208 КПК України.

13 червня 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2025 року підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 серпня 2025 року.

Постановою прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 5 серпня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про кримінальне правопорушення; протоколами допитів потерпілих; протоколами впізнання за фотозображеннями; протоколами оглядів відеозаписів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статтях 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Підозра ОСОБА_6 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 згідно із статтею 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, ОСОБА_6 усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі може привести до того, що перебування на волі підозрюваного, який, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість йому уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія Російської Федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження права військовозобов`язаних чоловіків у виїзді за кордон не стосується підозрюваного, оскільки він є громадянином іноземної держави, а отже не обмежений у праві виїзду за кордон.

Обґрунтованим також є ризик незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, враховуючи те, що свідки у цьому кримінальному провадженні судом безпосередньо не допитані.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у заволодінні чужими коштами шляхом обману.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає необґрунтованим ризик перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки такий прокурором не доведено під час розгляду цього клопотання.

Таким чином, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину та у разі визнання його винним йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, відсутні інші стримуючі фактори задля запобігання вказаному ризику та які б могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку підозрюваного.

Долучені до клопотання медичні документи стосовно громадянки ОСОБА_14 не підтверджують той факт, що вказана громадянка має якесь відношення до підозрюваного, зокрема є його дружиною.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).

Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання чи продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у частині другій статті 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування обставин, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді під варту ризики не зменшилися.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, зважаючи на його особу.

Слідчий суддя приймає до уваги надані захисником у судовому засіданні та зазначені вище дані про особу підозрюваного, але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування ці дані є такими, що не переважують встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Судом не встановлено обставин, визначених в частині четвертій статті 183 КПК України, які б не дозволяли визначити підозрюваному заставу одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 14 червня 2025 року підозрюваному було обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Щодо клопотання захисту та підозрюваного про зменшення розміру застави, слідчий суддя зазначає, що визначений ухвалою суду від 14 червня 2025 року розмір застави, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрівається ОСОБА_6 є обґрунтований та незавищений. При цьому, слідчий суддя враховує, що 3 квітня 2025 року Приморським районним судом м. Одеса ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статі 263 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік.

За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріального стану, його ролі у скоєному злочині, а також наслідків вчинення такого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 13 вересня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 гривень.

У разі внесення застави на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали - до 16 год. 30 хв. 13 вересня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 12 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1