Провадження № 1-в/127/186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 09.04.2025 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» у виді 5 років та 6 місяців позбавлення волі на підставі вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, а саме викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засуджений ОСОБА_4 просить привести вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства та у разі наявних законних підстав звільнити від призначеного покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що клопотання ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року підлягає частковій декриміналізації, оскільки сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_4 за одним епізодом перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за іншими епізодами є меншою ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч.1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна».

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З особової справи засудженого вбачається наступне:

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2024 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 393 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вказаним вироком застосовано до ОСОБА_4 вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року та призначено остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно із вказаним вироком ОСОБА_4 судимий за вчинення трьох епізодів крадіжки, вчинених 28.12.2021 року на суму 350 грн., 05.04.2022 року на суму 2500 грн. та 24.04.2022 року на суму 1245 грн.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 та 2022 роки» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2021 року становив 2270 грн., а з 1 січня 2022 року становив 2481 грн.

Таким чином, діяння за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року, вчинені ОСОБА_4 28.12.2021 року на суму 350 грн. та 24.04.2022 року на суму 1245 грн. підпадають під дію Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вказане, з вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року, за яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року із призначенням остаточного покарання у виді 5 років та 6 місяців позбавлення волі, підлягає виключенню застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

В той же час засуджений на даний час відбуває покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2024 року за ч. 1 ст. 393, ч. 1 ст. 71 КК України, який приведенню у відповідність до вимог чинного законодавства не підлягає, а приведення у відповідність вироку від 11.11.2022 року на зазначений вирок не впливає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства задоволити частково.

Привести вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Виключити з вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року вказівку про засудження ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України та епізод від 24.04.2022 року, кваліфікований за ч. 4 ст. 185 КК України.

Виключити з вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року вказівку про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 року та вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року вважати засудженим ОСОБА_4 до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Підстав для приведення у відповідність вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2024 року за ч. 1 ст. 393, ч. 1 ст. 71 КК України до вимог чинного законодавства, за яким ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання, не встановлено.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: