Дата документу 09.09.2025
Справа № 334/7406/25
Провадження № 1-кп/334/710/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000244 від 21 червня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роки 1 механізованого бульйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який має середню освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2025 року за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

за обвинуваченням у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем, старшим механіком-водієм 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 20 червня 2025 року в ранковий час, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою розпочав спілкування з раніше йому відомим ОСОБА_3 . Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, обвинувачений під час спілкування повідомив про продаж тепловізора вартістю 6700 гривень, викликав довірливі відносини з потерпілим та переконавши ОСОБА_3 у виконанні взятих на себе зобов`язань, породжуючи при цьому у потерпілого усвідомлення правомірності його дій, ОСОБА_2 надав для перерахування грошей номер картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_4 , якого обвинувачений попросив в подальшому самостійно скористатись його банківською картою та обготівкувати грошові кошти.

ОСОБА_3 , будучи введеним в оману шахрайськими діями обвинуваченого та довіряючи останньому, 20 червня 2025 року о 09:29 годині, за допомогою мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24» з власного карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 перерахував на вищевказану картку AT «ПУМБ» № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 6700 гривень.

У подальшому обвинувачений заволодівши вищевказаними грошовими коштами у сумі 6700 гривень., розпорядився ними на власний розсуд, а саме: 20 червня 2025 року о 10:11:23 годині обвинувачений, знаходячись за адресою: вул. Зестафонська, буд. №22, м. Запоріжжя, використовуючи банкомат А0700074 здійснив обготівкування грошових коштів на суму 5000 гривень та 20 червня 2025 року о 10:12:43 годині А0700074 здійснив обготівкування грошових коштів на суму 500 гривень, решту грошових коштів, які залишилися, а саме 1200 гривень залишив ОСОБА_4 в знак подяки за надання ним банківської карти.

Своїми протиправними діями обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 6700 гривень.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 , у присутності свого захисника адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не оспорював встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Судом, у відповідності до ч.2 ст.381 КПК України, визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Оцінивши докази зібрані під час досудового розслідування, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що полягає у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочину.

Враховуючи ці обставини, ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, раніше судимий, який провину свою визнав повністю, в скоєному розкаявся, суд приходить до висновку, про призначення покарання не в максимальних межах санкції ч.1 ст.190 КК України, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього суд вважає за необхідне до призначеного покарання на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2025 року за правилами складання покарань, передбаченими ст.72 КК України.

Суд вважає, що зазначене покарання за своїм видом та розміром, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 369, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

ОСОБА_2 призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту взяття його під варту.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1