Справа № 541/1258/25
№ провадження 1-кп/541/220/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 05.02.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого оператором на АЗС «Свої», утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року о 22 годині 43 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна (грошових коштів із картки), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та наміром використання викрадених грошових коштів у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений по теперішній час, користуючись доступом до входу у мобільний додаток АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно»), який добровільно надала ОСОБА_7 , із свого мобільного телефону здійснив вхід до мобільного додатку АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно») з прив`язкою до банківського рахунку АТ «Універсалбанк» НОМЕР_1 оформленого на ім`я останньої, та із зазначеного рахунку потерпілої здійснив крадіжку грошових коштів шляхом перерахування 6500 грн на свою банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_5 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів із банківської картки, до кінця та тим самим заподіявши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 6500 гривень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, повторно, 25.12.2024 о 22:45 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна (грошових коштів із картки), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та наміром використання викрадених грошових коштів у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений по теперішній час, користуючись доступом до входу у мобільний додаток АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно»), який добровільно надала ОСОБА_7 , із свого мобільного телефону здійснив вхід до мобільного додатку АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно») з прив`язкою до банківського рахунку АТ «Універсалбанк» НОМЕР_1 оформленого на ім`я останньої, та із зазначеного рахунку потерпілої здійснив крадіжку грошових коштів шляхом перерахування 6500 грн на свою банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_5 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів із банківської картки, до кінця та тим самим заподіявши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 6500 гривень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, повторно, 26.12.2024 о 05:59 год, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна (грошових коштів із картки), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та наміром використання викрадених грошових коштів у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений по теперішній час, користуючись доступом до входу у мобільний додаток АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно»), який добровільно надала ОСОБА_7 , із свого мобільного телефону здійснив вхід до мобільного додатку АТ «Універсалбанк» (ТМ «Моно») з прив`язкою до банківського рахунку АТ «Універсалбанк» НОМЕР_1 оформленого на ім`я останньої, та із зазначеного рахунку потерпілої здійснив крадіжку грошових коштів шляхом перерахування 6500 грн на свою банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_5 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів із банківської картки, до кінця та тим самим заподіявши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 6500 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Разом з обвинувальним актом прокурор надіслав до суду угоду про визнання винуватості укладену 27 березня 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_6 , зі згоди потерпілої ОСОБА_7 згідно умов якої підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, виявив щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості підозрюваному ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наслідки укладання та затвердження означеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинуваченик, захисник та потерпіла підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану та таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану - за ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з того, що її умови відповідають КПК України та кримінальному закону, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінальних правопорушень таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану - вказує на кваліфікацію діянь за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе з призначенням йому покарання, узгодженого угодою про визнання винуватості, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену в м. Миргород 27 березня 2025 року, між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1