справа № 735/1161/25
номер провадження № 1-кс/735/255/2025
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2025 р. селище Короп

Слідчий суддя Коропського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 подала до суду скаргу, вказуючи на те, що 19 серпня 2025 року вона звернулась до Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, а саме: останній самовільно зайняв земельну ділянку, яка приватизована на її ім`я та вчинив самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 . Однак на даний час відповідні відомості до ЄРДР не внесені уповноваженими особами Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області. А тому просить визнати бездіяльність працівників Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, що полягає у не внесенні відомостей до ЄРДР та зобов`язати уповноважених осіб Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області внести відомості до ЄРДР на підставі її заяви.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, направила заяву про розгляд скарги без її участі.

Представник СВ Коропського ВП № 1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився. Від старшого дізнавача ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без його участі та долучити до справи матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

19 серпня 2025 року ОСОБА_3 направила до Коропського ВП № 1 заяву про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 1 статті 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своє компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 3 КК України, встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень наведених норм законодавства свідчить про те, що підставами для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, підтверджують реальність конкретної події злочину, яка має бути очевидною і не викликати сумнівів. Тобто сама заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей до ЄРДР та для початку досудового розслідування і вказана заява (повідомлення) має містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України, щодо обставин, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує

обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і такі заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально караного діяння.

Вивченням копій матеріалів перевірки, наданих суду дізнавачем, встановлено наступне.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Коропського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (дружини ОСОБА_4 , відносно якого ОСОБА_3 подала заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України) про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки. У позові, зокрема, йшлося про самовільне зайняття ОСОБА_7 частини земельної ділянки площею 0,0001 га (1 метр квадратний), яка належить ОСОБА_3 .

Рішенням Коропського районного суду від 04 квітня 2018 року у позові відмовлено повністю.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Коропського районного суду від 04 квітня 2018 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вказані вище судові рішення залишено без змін.

Отже, згідно з судовими рішеннями першої, апеляційної і касаційної інстанцій, твердження ОСОБА_3 про самовільне зайняття її земельної ділянки свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, в поданій до правоохоронного органу заяві ОСОБА_3 не наведено достатній перелік обставин, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України ОСОБА_4 .

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України,

У х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб СВ Коропського ВП № 1 Новгород- Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.08.2025 року відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1