ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4109/24
провадження № 1-кп/753/946/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005018 від 16.12.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новгородське,

м. Торецьк Донецької області, громадянина України, який працює на посаді охоронця сектору охорони магазину № 1036 ТОВ «Новус Україна", який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 26 лютого 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005018 від 16.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2024 року для розгляду цього кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду цього кримінального провадження судом були досліджені письмові докази, проведений допит свідків сторони обвинувачення, потерпілої та обвинуваченого.

Наразі це кримінальне провадження перебуває на стадії допиту свідків сторони захисту.

27 грудня 2024 року судом за клопотанням прокурора ОСОБА_3 , було змінено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, який надалі ухвалою суду від 18 лютого 2025 року продовжений до 18 квітня 2025 року включно.

Після цього, прокурор ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні 17 квітня 2025 року суд перейшов до розгляду заявленого прокурором клопотання.

Позиції сторін

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві. Прокурор зазначив, що строк, визначений ухвалою суду від 18.02.2025, закінчується 18.04.2025, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на шістдесят днів без можливості внесення застави. Прокурор зауважив, що інші, більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_4 залишила вирішення цього клопотання на розсуд суду..

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання. Сторона захисту першочергово акцентувала увагу суду на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України, оскільки таке було вручене за 40 хвилин до початку судового засідання, що є порушенням норм процесуального права. Далі захисник заперечував проти розгляду клопотання з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_6 не доставлений до суду, а бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що позбавляє можливості здійснювати належний захист. Також захисник на підставу для неможливості розгляду клопотання вказав про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. Щодо доводів заявленого клопотання вказав суду, що будь-яких даних на підтвердження можливості ОСОБА_6 переховуватись від суду при розгляді клопотання не надано, як і не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 із перелічених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував.

Щодо можливості розгляду заявленого клопотання

Судовий розгляд призначений на 17.04.2025 на 12 год 00 хв.

Із долучених прокурором розписок вбачається, що копії клопотання про продовження строку тримання під вартою вручені обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_5 17 квітня 2025 року.

Водночас захисник ОСОБА_5 наполягав на тому, що обвинуваченому ОСОБА_6 копія клопотання прокурора вручена лише за 40 хвилин до початку судового засідання, що є порушенням вимог ст. 184 КПК України.

Суд вважає вказані доводи захисника голослівними з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 184 КПК України встановлено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

З цитованої норми вбачається, що законодавець покладає обов`язок на прокурора вручити клопотання за три години коли питання стосується первинного застосування, тобто коли запобіжний захід ще не обирався.

Відтак, у КПК України прямої вимоги щодо обов`язкового вручення саме за три години перед судовим засіданням клопотання про продовження запобіжного заходу немає.

Проте, з урахуванням дотримання загального принципу змагальності та права на захист, суд погоджується із доводами захисника в тій частині, що таке клопотання повинно бути подане завчасно аби сторона захисту мала достатній час і можливість підгодовуватися до захисту.

Тому, суд, двічі оголошував технічну перерва по 20 хвилин кожна (більше часу сторона захисту не просила, навпаки обвинувачений заперечував проти оголошення перерв) для надання можливості захиснику провести конфіденційне спілкування з обвинуваченим ОСОБА_6 та сформувати позицію щодо клопотання.

При цьому суд також зазначає, що заявлене прокурором клопотання не є об`ємним за змістом та доводи, які у ньому викладені не є складними для сприйняття.

У свою чергу захисник ОСОБА_5 не порушував перед судом питання про необхідність додаткового часу для підготовки, щоб надати суду будь-які документи та/або витребувати матеріали, а лише вказував про необхідність відкладення судового засідання аби минули три години з часу вручення обвинуваченому клопотання.

Між тим, у практиці Верховного Суду часто підкреслюється, що судовий процес має бути спрямований на досягнення справедливості, а не на формальне дотримання процедур без реального змісту.

Варто звернути увагу захиснику, що судовий розгляд має бути ефективним і спрямованим на захист прав і свобод людини, а не перетворюватися на формальність.

Такі позиції відображають підхід суду до уникнення «процесу заради процесу».

З огляду на те, що обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_5 був відведений достатній час для формування позиції з приводу заявленого клопотання, суд не вважає, що у цьому випадку права обвинуваченого ОСОБА_6 якимось чином були порушені. Тим паче, що захисник ОСОБА_5 у підсумку висловив обґрунтовану позицію на доводи прокурора щодо необхідності продовження запобіжного заходу.

Щодо заперечень захисника з приводу участі обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

Так, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Відтак, в умовах воєнного стану, суд наділений повноваженнями приймати рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження). У такому випадку, заперечення обвинуваченого до уваги не беруться.

Суд, вирішуючи питання про участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні, бере до уваги й ті обставини, що наразі із невстановлених причин (що буде з`ясовано судом окремо) обвинувачений ОСОБА_6 не доставлений до приміщення суду, водночас прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, який завершується 18 квітня 2025 року, і за таких обставин, з метою забезпечення оперативності розгляду клопотання, було необхідним проведення судового засідання за участі обвинуваченого в судовому засіданні у режимі відеоконференції 17 квітня 2025 року.

Також суд перед початком судового засідання кілька разів пересвідчився у якості зв`язку із обвинуваченим ОСОБА_6 , звук і відеозображення із ДУ «Київський слідчий ізолятор» були належної якості, тому, в обставинах об`єктивної необхідності суд не погоджується із твердженням захисника, що права обвинуваченого ОСОБА_6 були обмежені.

Відтак, суд вважає, що такий порядок проведення судового засідання не створив перешкод для проведення судового засідання та забезпечив можливість реалізації процесуальних прав всім учасникам цього кримінального провадження.

Мотиви суду щодо клопотання

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на стадію кримінального провадження (судовий розгляд) питання обґрунтованості підозри не може бути предметом вирішення, оскільки докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, вже досліджуються в порядку глави 28 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання стосовно доведеності підозри та обвинувачення.

Ризик переховування від суду

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_6 , а саме вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, при цьому, вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливе тяжке кримінальне правопорушення та відноситься до кримінальних правопорушень проти життя.

Суд вважає, що враховуючи ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі, суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

У той же час, не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Наведені фактичні дані цього кримінального провадження та тяжкість можливого покарання в сукупності дають суду підстави дійти висновку про існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Цей ризик суд вважає доведеним з огляду на виявлені органом досудового розслідування факти, що можуть вказувати на вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

З огляду на виявлені органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення до ЄРДР внесено зазначені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом нанесення тілесних ушкоджень та вже повідомлено про підозру ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 під час розгляду клопотання доповнив вказану ним інформацію та повідомив, що у провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області наразі перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 . При цьому після проведення судово-медичної експертизи дії останнього були перекваліфікаовані на ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Незважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, суд вважає, що цей ризик актуалізувався та зумовлює необхідність у обранні запобіжного заходу.

З огляду на наведене, прокурором доведено існування цього ризику.

Отже, з урахуванням зазначених обставин та положень процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, які були встановлені

На переконання суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на вагомі обставини, що доводять ризики, про які було зазначено вище, а також з огляду на факт умисного недотримання обвинуваченим запобіжного заходу, який не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Щодо визначення розміру застави

Суд вже зазначав, що впродовж всього судового провадження стосовно ОСОБА_6 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зобов`язувало обвинуваченого дотримуватись належної процесуальних поведінки.

Проте, як було вказано вище, цих обов`язків обвинувачений ОСОБА_6 не дотримався.

При розгляді заявленого прокурором клопотання під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу судом було враховано фактичні обставини вчинення кримінального правоопорушення, тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 та взято до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає щодо відсутні підстави для визначення розміру застави.

Висновок

Таким чином, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіганню можливого переховування від суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

З огляду на викладене та керуючись статтями, 177, 182, 183, 194 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор", тобто до 15 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1