Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/707/25
Категорія ч.2 ст.111 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №000757 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який не має дітей на утриманні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, установлених судом, кваліфікації дій та доведеності його вини, просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, застосувати ст.69 КК України та призначити йому менш суворе покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст. 111 КК України. Вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції не врахував належним чином те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03.06.2024 року по день набрання вироком законної сили, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив державну зраду, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави - рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення скоєно за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.04.2024 року та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, познайомився із користувачем застосунку «Telegram» із профілем « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф, який здійснює збір інформації стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, в тому числі військових частин, військових заводів, об`єктів критичної інфраструктури на території України.

Так, маючи активну проросійську позицію та на виконання вказівок вказаного вище громадянина рф, з метою надання допомоги представникам держави-агресора в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 здійснював фото- та відеофіксацію військових об`єктів, розташування військових формувань на території Одеської та Житомирської областей задля подальшої передачі даної інформації шляхом використання гаджету, на якому встановлений застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram», на якому зареєстрований мобільний номер телефону НОМЕР_2 та акаунт на ім`я « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_7 , у свою чергу, усвідомлюючи, що вказана особа, із профілем « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф, є представником рф, за грошову винагороду, маючи на меті завдати шкоду обороноздатності та державній безпеці України, добровільно погодився на співпрацю з представником рф та здійснювати розвідувальну діяльність на території Одеської та Житомирської областей - напрямком якої було надання представнику рф вичерпної інформації про розташування об`єктів критичної інфраструктури, місць дислокації Сил оборони України, місць можливого зберігання та ремонту військової техніки, місць підготовки військовослужбовців ЗС України.

Так, 22.04.2024, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, здійснив фото- та відеофіксацію із різних сторін будівлі Військової академії, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10, та, використовуючи месенджер «Telegram», направив вказані відомості користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф. Разом із направленням вищевказаних фото- та відеозаписів, ОСОБА_7 надіслав тому ж користувачу знімок екрану із застосунку навігації, у якому точно розмежував місце розташування Військової академії.

Разом з тим, ОСОБА_7 , виконуючи вищевказане та наступні завдання, проявляв особливу ініціативу, що виразилась у самостійному пошуку місць розташування Сил оборони та безпеки України, які останні бажав зафіксувати та скерувати користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф.

В подальшому, не відмовляючись від злочинних намірів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, 25.04.2024 приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , прибув до будівлі Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч НОМЕР_3 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою фіксації місця розташування військових Сил оборони України, їх кількості, входів та виходів території прикордонного загону. В той же час ОСОБА_7 , на виконання свого злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам іноземної держави - рф в проведенні підривної діяльності проти України, здійснив відеофіксацію розташування вищевказаної будівлі та використовуючи месенджер «Telegram», відправив вказані відомості користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф. Разом із направленням вищевказаних відеозаписів, ОСОБА_7 надіслав тому ж користувачу знімок екрану із застосунку навігації, у якому точно розмежував місце розташування Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч НОМЕР_3 ).

Надалі, 01.05.2024 року, на виконання свого злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 надіслав знімок екрану із застосунку навігації, на якому точно розмежував місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф.

Після цього, 17.05.2024, не відмовляючись від злочинних намірів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, ОСОБА_7 , здійснив фото- та відеофіксацію із різних сторін будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_4 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та, використовуючи месенджер «Telegram», направив вказані відомості користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф. Разом із направленням вищевказаних фото- та відеозаписів, ОСОБА_7 надіслав тому ж користувачу знімок екрану із застосунку навігації, у якому точно вказав місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 22.05.2024, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, ОСОБА_7 здійснив фото- та відеофіксацію із різних сторін будівлі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2/2, та, використовуючи месенджер «Telegram», направив вказані відомості користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку РФ.

В подальшому, ОСОБА_7 , на виконання свого злочинного умислу, виконуючи надані представником держави агресора - рф, завдання та вказівки, підшукав житло у м. Житомир з метою подальшої співпраці з представником іноземної держави, та надання йому допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, перебуваючи у м. Житомир, 03.06.2024, приблизно о 14 годині 00 хвилин, на виконання свого злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 здійснив із різних сторін фото- та відеофіксацію будівлі НОМЕР_5 (в/ч НОМЕР_6 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , та використовуючи месенджер «Telegram», відправив вказані відомості користувачу на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф.

Разом з тим, за відпрацювання вищезазначених завдань представника спецслужб рф, ОСОБА_7 отримував від останнього безготівкові грошові кошти на розрахункові рахунки, які він зазначав під час листування із користувачем у месенджері «Telegram», на ім`я « ОСОБА_9 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку рф.

Так, ОСОБА_7 , під час реалізації власного злочинного умислу, у повній мірі усвідомлював, що надані ним відомості є відомостями про розташування об`єктів критичної інфраструктури, місць дислокації Сил оборони України, місць можливого зберігання та ремонту військової техніки, місць підготовки військовослужбовців ЗС України, а отже становили оперативний інтерес для представників рф та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом надання представнику іноземної держави - РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, проти основ національної безпеки України, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, із середньою освітою, не одружений, дітей не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 діяння, а саме вчинення кримінального правопорушення у період дії воєнного стану проти основ національної безпеки України та в умовах тривалої збройної агресії і тимчасової окупації частини території України, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 єдиноможливий і передбачений санкцією ч.2 ст.111 КК України вид строкового покарання у виді позбавлення волі строком 15 з конфіскацією всього належного йому майна та дійшов висновку, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на дані про особу винного, який, будучи громадянином України, вчинив злочини проти основ національної безпеки України під час широкомасштабної збройної агресії рф проти України, при цьому надавав допомогу державі-агресору та її представникам з метою завдати шкоди своїй державі, тобто взагалі не має почуття патріотизму, на переконання колегії суддів, не дають підстав вважати, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення істотно знижено, а тому застосування до обвинуваченого положення ст. 69 КК є неможливим.

Тому апеляційний суд дійшов висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідає приписам ст. 65 КК та визначеній ст. 50 КК меті, а апеляційна скарга останнього не містить беззаперечних доводів того, що призначене йому покарання є явно несправедливим внаслідок суворості.

Обраний засудженому захід примусу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосуванням положень ст.69 КК, як про це йдеться в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Зазначене узгоджується із позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 13.03.2025 у справі №761/7319/22 (провадження № 51-934 ск 25).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що призначене йому покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до позиції ОП Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.12.2021 у справі №243/7758/20 (провадження №51-113кмо21) термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 50 і 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та конкретні обставини його скоєння, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не враховано належним чином пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, а також те, що він з багатодітної сім`ї, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини та дані про його особу були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, що підтверджується мотивувальною частиною вироку та вони жодним чином не зменшують суспільну небезпечність інкримінованого останньому злочину.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що з урахуванням пом`якшуючих обставин та даних про його особу, відносно нього можливо призначення покарання із застосуванням положення ст.69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, … призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Проте, стороною захисту не наведено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Під час судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду таких обставин також не встановлено, з урахуванням конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме таке покарання, яке призначене судом першої інстанції повністю відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому його не можна вважати явно несправедливим.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2025 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: