УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2025 р. с-ще Тиврів 145/941/25

1-кс/145/337/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР 07.07.2025 за №0000176,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 заступник начальника СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 подавдо суду клопотання, у якому зазначає, що ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість, будучи обізнаним у тому, що указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Законом України про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Законом України від 16.04.202 № 4356-IX, яким затверджено Указ Президента України від 1504.2025 № 235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 09.05.2025 строком на 90 діб (тобто до 07.08.2025) повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_6 , 06.07.2025 приблизно о 22:30 год, прийшов разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 погостювати до своєї знайомої ОСОБА_9 за місцем проживання останньої, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, 07.07.2025 приблизно о 02:30 год, в ОСОБА_6 , під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_9 , виник єдиний прямий умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, з якою в нього виникли раптові особисті неприязні відносини через відмову останньої щодо вступу з ним у статевий акт.

Надалі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не приховуючи наміру протиправного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи в кухонній кімнаті будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_9 , від якого остання впала на підлогу, а ОСОБА_6 продовжив наносити їй неодноразові удари ногами по тулубу. Припинивши наносити удари, ОСОБА_6 зірвав руками з плеча ОСОБА_9 жіночу барсетку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 4310 гривень та мобільний телефон марки "Nokia", із сім карткою мобільного оператора ПрАТ "Київстар".

Після чого, ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до завершення, з корисливих мотивів, знаючи про те, що дане майно належить потерпілій ОСОБА_9 , наніс останній ще один удар в область спини полімерною каністрою, наповненою водою, та, заволодівши її майном, з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4310 гривень.

Відповідно до виписки від 07.07.2025 № 2178 КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради Вінницької області із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 , останній спричинені тілесні ушкодження у вигляді: "Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітини. Перелом бічної групи VIII-X ребер зліва. Навколоочноямкова підшкірна гематома зліва".

07.07.2025 о 21:39 год ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання і просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що грошей у потерпілої не викрадав, заперечив щодо задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст. 178 КПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У ході розгляду клопотання, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що 07.07.2025 о 21:39 год ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину (а.с.17-20), 08.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується повідомленням про підозру (а.с. 39-43).

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами: протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 (а.с.10-11), в якій остання вказує на ОСОБА_6 щодо відкритого заволодіння останнім її майном; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 (а.с.32-34); протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події - приміщення ферми, під час якого ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції викрадене ним майно ОСОБА_9 (а.с.21-25); протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_9 , під час якого були вилучені можливі сліди вчиненого кримінального правопорушення (а.с.27-31); випискою КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради стаціонарної хворої ОСОБА_9 , іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі від 7 до 10 років;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою створення сприятливих для себе умов, оскільки з ними знайомий;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця роботи і стійких соціальних зв`язків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий, оскільки притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших майнових злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

Суд вважає, що суворість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин справи.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, слідчий суддя установив, що ОСОБА_6 безробітний, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, а також стабільне джерело прибутку. Крім того, ОСОБА_6 усвідомлює можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, має не погашену та не зняту судимість, в зв`язку із чим може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного суд вважає, що наразі, такі підстави відсутні, оскільки особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, ураховуючи покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука не може бути застосована за відсутності поручителів, які заслуговують на довіру та які зможуть доставити ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, прокурора, суду на першу вимогу, домашній арешт також не може бути застосований, оскільки підозрюваний проживає зі співмешканкою упродовж останнього року, власного житла не має, за місцем його реєстрації в с. Ліщин Житомирської області, зі слів ОСОБА_12 , мешкає його мачуха, дружина покійного батька, окрім того антисоціальна поведінка підозрюваного свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, а також це не завадить йому впливати на свідків та потерпілу, що є неприпустимим, враховуючи стадію досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Отже, з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, стадії кримінального провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суд зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Будь-яких медичних документів, які б підтверджували наявність хронічних захворювань у підозрюваного суду не надано, як і не надано документів, які б свідчили про неможливість його тримання під вартою.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, слідчий суддя звертає увагу, що визначення розміру застави в цьому випадку є правом слідчого судді, а не обов`язком.

Задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя відповідно до ст. 183 КПК України, не визначає підозрюваному розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства відносно потерпілого.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 04 вересня 2025 року (включно).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 - з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1