Справа № 504/2784/14-к
Номер провадження 1-в/504/53/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

особи відносно якої заявлено клопотання засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав справу за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 щодо звільнення від призначеного покарання та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах засудженого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 року ОСОБА_5 за результатом якого захисник просить: привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 за ч. 1 ст.185 КК України, звільнивши засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.2 ст. 74 КК України від призначеного вироком суду покарання, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 (справа № 504/2784/14-к), який набрав законної сили 17.12.2014, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у кримінальному правопорушенні вчиненому 27.06.2014 року, внаслідок якого потерпілому було спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1059, 60 грн.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становив у розмірі 1218 грн., неоподатковуваний мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 609 грн. станом на час вчинення засудженою особою інкримінованого кримінального правопорушення для кваліфікації його дій за статтею 185 КК України, за доводами захисника, необхідно було виходити із того, що вартість викраденого майна повинна перевищувати 1218, 00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886), яким положення статті 51 КУпАП було викладено в новій редакції, відповідно до якої, для віднесення суспільно-небезпечного діяння, пов`язаного із викраденням чужого майна до адміністративного правопорушення вартість такого майна на момент його вчинення не повинна перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1218 грн., станом на 2014 рік.

Станом на 27.06.2014, на час вчинення кримінального правопорушення, викрадення чужого майна, шляхом крадіжки вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Оскільки згідно вироку вартість майна, яким ОСОБА_5 заволодів шляхом крадіжки становить 1059, 60 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2014 році (1218 грн.), тому ця сума була меншою за розмір якого відповідно до Закону № 3886 та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, у зв`язку з чим захисник вважає, що вказані дії ОСОБА_5 не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Захисник зазначає, що звільнення засудженого від покарання, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 року, впливає на остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення за кваліфікуючою ознакою «повторність», яке мало місце у першому епізоді за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 у лютому 2015 року та на призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у порядку ст. 70 КК України, що суттєво впливає на подальше відбуття покарання ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджена особа ОСОБА_5 та його захисник -адвокат ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафуу розмірі 1020 грн.

Вирок набрав законної сили 17.12.2014.

Відповідно до листа в.о. керівника апарату Доброславського районного суду Одеської області ОСОБА_6 за вих. № 504/2784/14-к/9725/2025 від 26.06.2025, відомості про виконання вироку та сплату штрафу засудженим ОСОБА_5 відсутні.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон), встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.185,190,191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 Кримінального кодексу України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказана в частині 2 статті 74 Кримінального кодексу України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Отже, відповідно до положень статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України.

Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 01.01.2014 установлено у розмірі 1218,00 грн., 50 відсотків від його розміру становить 609 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2014 році складала 1218, 00 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Також, Верховний Суд зробив правовий висновок, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 засуджений ОСОБА_5 скоїв крадіжку на суму 1059,60 грн., що станом на момент вчинення кримінальних правопорушень складала суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1218, грн. у 2014 році).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 за діяння, караність якого усунено законом, оскільки вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного судом покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.372,537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 за ч. 1 ст.185 КК України - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 на підставі ч. 2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляцію до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1