Дата документу 20.03.2025 Справа № 333/1503/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1503/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/195/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 20 березня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Чкалова Пологівського району Запорізької області, який має вищу освіту, працює на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16 квітня 2025 року до 23 год. 45 хв. (включно).

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного вчинити дії, направлені на знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та немотивованою.

На думку захисника, слідчий суддя не перевірив повідомлення про підозру на відповідність діючому законодавству та не з`ясував її обґрунтованість, в ухвалі формально послався на певні протоколи слідчих дій.

Захисник вказує, що органом досудового розслідування не були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші суттєві обставини) та не з`ясовані мотив і мета.

Захисник вважає, що матеріалами провадження не підтверджуються обставини того, що вбивство скоєно під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Звертає увагу, що підозрюваний та потерпілий знайомі один з одним ще зі школи. За цей час між ними склалися дружні стосунки. Після переїзду до м.Запоріжжя вони разом мешкали в квартирі, яку наймали. Ніяких непорозумінь та конфліктів між ними не було.

Захисник посилається на те, що немає достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а в оскаржуваній ухвалі існування ризиків ґрунтується на формальних висловлюваннях, припущеннях та домислах.

Повідомляє, що дії ОСОБА_6 не були прагненням приховати якісь сліди злочину або спотворити обстановку на місці події, а були обумовлені перебуванням його в шоковому стані та тим, що він був охоплений страхом від наслідків події.

Зазначає, що ОСОБА_6 будь-яким іншим чином не намагається перешкоджати провадженню, активно сприяє розслідуванню, надав показання щодо обставин справи, та за його участю проведено слідчий експеримент.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 18 лютого 2025 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.8, 19, 68 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати права і свободи людини.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку в Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Статтями 1, 7, 8 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, дотримуватися норм професійної та службової етики у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Наказом Головного управління Національної поліції від 13 квітня 2023 року ОСОБА_6 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №2 Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Незважаючи на вищевказане, ОСОБА_6 , займаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №2 Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, наділеним повноваженнями представника влади, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 16 лютого 2025 року, приблизно о 10:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поза службою, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 - за місцем свого мешкання та місцем мешкання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час конфлікту із ним, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з наявної у нього при собі табельної вогнепальної зброї пістолета Макарова НОМЕР_1 здійснив постріл в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого настала смерть потерпілого на місці події, тим самим вбив його.

Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

17 лютого 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про що складено протокол (час фактичного затримання 23:45 год. 16 лютого 2025 року).

17 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу у межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, дані про його особу, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними як в самому клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді, а саме:

відомостями з протоколу огляду місця події квартири АДРЕСА_2 , яким зафіксовано виявлення трупа ОСОБА_10 у приміщенні зазначеної квартири з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепального поранення голови, предмета, схожого на пістолет Макарова з магазином, спорядженим шістьма патронами та одним патроном у патроннику, предмета схожого на стріляну гільзу та предмета, схожого на кулю, слідів речовини бурого кольору, схожої на кров. Також під час огляду місця події зафіксовано пошкодження штори та гардини вікна, біля якого знайдено труп, у вигляді зрізу та відсутності їх нижньої частини;

відомостями, які містяться в лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_10 №978 від 18 лютого 2025 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті одиночного проникаючого наскрізного вогнепального кульового поранення голови з ушкодженням кісток черепа та головного мозку;

відомостями з протоколу огляду місця події території двоповерхової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовано виявлення та вилучення у зовнішньому підвіконному просторі підвального приміщення килиму коричневого кольору, розміром 178х241 см, з нашаруванням речовини бурого кольору;

відомостями з протоколу обшуку автомобіля марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , припаркованого біля будинку №3 по вулиці Кам`яногірській у місті Запоріжжі, яким зафіксовано виявлення та вилучення полімерного пакету з нашаруванням речовини бурого кольору, в середині якого рушники, просякнені речовиною бурого кольору та моток скотч-стрічки також з нашаруванням речовини бурого кольору, а також полімерних пакетів, в середині яких фрагменти штори та гардини зі слідами речовини бурого кольору та інших речей з нашаруванням речовини бурого кольору;

показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 16 лютого 2025 року, о 18:28 год. йому зателефонував ОСОБА_6 , який попросив приїхати до нього за місцем мешкання, оскільки в нього є «делікатне» питання. О 18:47 год. він прибув на таксі за місцем мешкання ОСОБА_6 , останній вийшов до нього та запросив до квартири. Увійшовши до квартири, у жилій кімнаті, на підлозі, він побачив змотаний килим, з обох кінців на якому були натягнуті сміттєві пакети. На запитання про те, що сталося, ОСОБА_6 повідомив, що його товариш ОСОБА_12 , з яким він спільно проживав в зазначеній квартирі, застрелився у вказаній кімнаті з його табельної зброї. Оскільки він не знав, що робити, він замотав труп у килим. З приводу обставин самогубства ОСОБА_6 розповів, що 16 лютого 2025 року, о 10 годині, вони снідали у вітальні. Потім ОСОБА_12 узяв його пістолет та почав гратися ним, досилаючи патрон до патронника. Потім ОСОБА_12 підніс пістолет до своєї голови та сказавши: «Дивись, я самогубець», здійснив постріл з пістолету собі в голову. Далі, як зазначив ОСОБА_6 , він приблизно годину перебував у шоковому стані, після чого він вимив кров. Він зазначив, що треба доповісти керівництву поліції та викликати «102». Після цього приїхав оперуповноважений ОСОБА_13 та вони вийшли до нього та сіли в його автомобіль. Останньому ОСОБА_6 також розповів про те, що ОСОБА_12 застрелився з його табельної зброї у його квартирі. ОСОБА_13 також повідомив про необхідність доповіді керівництву та здійснення дзвінка на «102». Далі ОСОБА_6 попрямував до квартири, а він - до відділення «Нової пошти» №23. Відділення було вже зачинене, а тому він повертався до будинку ОСОБА_6 , коли підходив, бачив, що той вийшов з будинку та попрямував до площі профспілок. Наздогнавши ОСОБА_6 , останній повідомив, що слідує в аптеку, однак аптеки були зачинені і тоді він зайшов до супермаркету «Апельмон» та придбав пляшку води. Шляхом руху ОСОБА_6 повідомив про те, що вже доповів керівництву поліції та подзвонив на «102». Коли вони удвох повернулися до будинку ОСОБА_6 , на місце прибули керівник ГУНП в Запорізькій області та керівник сектору карного розшуку Пологівського РВП;

показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 16 лютого 2025 року, о 19:07 год., йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив приїхати, оскільки це не телефонна розмова. Коли він прибув, до нього в автомобіль сів ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . ОСОБА_6 розповів про те, що його товариш, який працює в УПП застрелився з його табельної зброї в його квартирі і запитав, що йому робити. Він повідомив, що треба дзвонити до «102» та доповідати керівництву;

речовими доказами: предметом, схожим на пістолет, предметом, схожим на стріляну гільзу та кулю, марлевими тампонами зі змивами речовини бурого кольору, вилученими з квартири АДРЕСА_2 , килимом з нашарування речовини бурого кольору, вилученим біля будинку №5 по вулиці Кам`яногірській у місті Запоріжжя, рушниками та фрагментами штори і гардини, а також мотком скотч-стрічки, вилученими під час обшуку автомобіля марки ВАЗ 210103, р.н. НОМЕР_2 ; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри, не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення час, місце, спосіб, інші суттєві обставини, не з`ясовані мотив, мета, а також доводи сторони захисту про те, що матеріалами провадження не підтверджуються обставини того, що вбивство скоєно під час конфлікту тощо, є передчасними та мають перевірятися під час досудового розслідування та оцінюватись у сукупності з іншими доказами. Досудове розслідування ще триває, всі обставини провадження встановлюються.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: умисно знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк від семи до п`ятнадцяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував початкову стадію провадження, фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні; дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, є працівником правоохоронних органів, раніше не судимий.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам. Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

З приводу доводів сторони захисту про те, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, колегія суддів звертає увагу на таке.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вирішувалась питання про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, в ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного та встановлені ризики.

Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши всі підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки, виходячи з наявних матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини.

Колегія суддів притримується такої ж позиції і вважає, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах провадження відомості щодо фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 злочину, ступень тяжкості цього злочину, суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, у сукупності з відомостями про особу підозрюваного, свідчать про те, що встановлені ризики є високими.

Посилання захисника на те, що дії ОСОБА_6 не були прагненням приховати якісь сліди злочину або спотворити обстановку на місці події, а були обумовлені перебуванням його в шоковому стані і охопленістю страхом від наслідків події. ОСОБА_6 будь-яким іншим чином не намагається перешкоджати провадженню, активно сприяє розслідуванню, надав показання щодо обставин справи, за його участю проведено слідчий експеримент, правильності висновків слідчого судді не спростовують, оскільки з`ясування всіх обставини вчиненого кримінального правопорушення триває.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16 квітня 2025 року до 23 год. 45 хв. (включно), залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4