Справа №751/7029/25
Провадження №1-кс/751/1805/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшої слідчої відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від

01 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 01 серпня

2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України.

Із клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000048 від 01 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України, за фактом забруднення земель відходами та іншими матеріалами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що діючи за попередньою змовою групою осіб, всупереч зазначеним спеціальним правилам, в період часу з жовтня 2024 року по 10 березня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді створення небезпеки для довкілля, реалізовуючи злочинний задум, пов`язаний зі спрощенням виробничих процесів та мінімізацією витрат на утилізацію відходів задля забезпечення господарської діяльності ПП «Трансвіт», діючи єдиним умислом, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :11:001:0035, :11:001:0098, :11:001:0034, :11:001:0033, :11:001:0032, :11:001:0087, які розташовані поблизу сел. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області не є місцем видалення відходів, неодноразово надавали незаконні вказівки працівникам та водіям ТОВ «Агрофірма «Лосинівська», ПП «Трансвіт» та ПП «Трансвіт-Буд», які не були обізнані з їх злочинним умислом, щодо переміщення відходів, що утворились внаслідок господарської діяльності пов`язаної з птахівництвом ПП «Трансвіт», з території підприємства, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :50:009:0399, за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Лохвиця, вул. Ватутіна, буд. 124, та розміщення вказаного гною на території земельних ділянок, які не призначені для здійснення операцій у сфері поводження з відходами, що призвело до їх накопичення і забруднення ними землі площею 6, 3792 га, яка не огороджена та не має твердого покриття, яка розташована поблизу

сел. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області і є частиною земельних ділянок з кадастровими номерами: :11:001:0035 (належить ОСОБА_7 та орендарем якої являється ПП «Агропрогрес»); :11:001:0098 (належить Лосинівській селищній раді Ніжинського району Чернігівської області та перебуває в оренді у ПП «Агропрогрес»); :11:001:0034 (належить ОСОБА_8 та перебуває в оренді у ПП «Агропрогрес»); :11:001:0032 (належить ОСОБА_9 та перебуває в оренді у ПП «Агропрогрес»); :11:001:0033 (в частці 1/6 належить ОСОБА_10 та перебуває в оренді у ТОВ «Агрофірма «Лосинівська»); :11:001:0087 (належить Лосинівській селищній раді Ніжинського району Чернігівської області, орендарем якої являється ТОВ «Агрофірма «Лосинівська»), цільове призначення вказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили забруднення земельних ділянок з кадастровими номерами :11:001:0035, :11:001:0098, :11:001:0034, :11:001:0033, :11:001:0032, :11:001:0087, що призвело до настання небезпечних наслідків для довкілля у вигляді перевищення нормованих показників (контрольна/фонова концентрація, ГДК/ОДК) наступних речовин: амоній (обмінний) у перерахунку на азот амонійний N(NH**); нітрати, у перерахунку на нітрати; фосфор (рухомі форми), у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р20s; органічні речовини, що екстрагуються петролейним ефіром (мінеральні та рослинні олії, рослинні та тваринні жири, мила, смоли, важкі вуглеводні тощо), що призвело до забруднення земельної ділянки фосфором та амонієм і є порушенням вимог статей 35, 36, 37, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», статей 96, 167, 168 Земельного кодексу України, статей 13, 16, 40 Закону України «Про управління відходами», ст. 20 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною», чим згідно з висновком експерта № 444/25-24 від 25 липня 2025 року за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи, заподіяли шкоду державі в сумі 798 197 гривень 58 копійок.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України.

Прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури підготовлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином в інтересах Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на суму 798 197 гривень

58 копійок.

Обґрунтовуючи своє клопотання, слідча указує на те, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є потреба у накладенні арешту на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_6 .

Слідча та прокурор у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі, клопотання підтримують та просять його задовольнити.

Власниця майна та її захисник у судове засідання не викликалися відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки слідчого та власниці майна обов`язковою немає, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до такого висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 3 статті 128 КПК України передбачено, що цивільних позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 цього Кодексу, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000048 від 01 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру від 13 серпня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України.

Прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури підготовлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином в інтересах Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на суму 798 197 гривень

58 копійок.

Санкцією ч. 1 ст. 239 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження від 01 серпня 2025 року, квартира за адресою:

АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від

13 серпня 2025 року оціночна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею

47,5 кв.м., становить 815 105 гривень 32 копійки.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у свої рішення неодноразово зазначав, що вимога законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справах «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 01 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1