Справа 759/8339/23 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1913/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002578 від 27.09.2016 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Мідногірськ Оренбургської області РРФСР, громадянку України, колишню суддю Сімферопольського районного суду АР Крим, з вищою освітою, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 111 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи суддею Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим, усвідомлюючи факти активної підривної діяльності Російської Федерації проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи, умисно, упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи в приміщенні Сімферопольського районного суду Республіки Крим по вул. Карла Маркса, 18, в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, на посаді «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», а в подальшому призначена Указом президента Російської Федерації №786 від 19.12.2014 на посаду судді Сімферопольського районного суду Республіки Крим Російської Федерації продовжила здійснювати «правосуддя» на підставі ч. 5 ст. 9 Закону Російської Федерації № 6 ФКЗ, керуючись як «суддя» законодавством РФ до створення та початку діяльності на окупованій території України судів Російської Федерації. Продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, суддя ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому приміщенні Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим, маючи тривалий стаж роботи суддею, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, упродовж березня - грудня 2014 року, продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», тим самим надала допомогу іноземній державі у переході від судової системи України до відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації. Вказаними умисними діями на той час суддя Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, присяги судді забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади Російської Федерації шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України.

В апеляційній скарзі захисник вказав на незаконність вироку у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що обвинувачена ОСОБА_8 була обізнана про наявність кримінального провадження та його розгляд, з урахуванням воєнного стану і відсутності поштового та будь-якого іншого зв`язку з тимчасово окупованою територією АР Крим. Наведене свідчить про необізнаність обвинуваченої щодо повідомлення їй про підозру та висунутого обвинувачення, що унеможливило з`ясування обставин, зокрема щодо можливого здійснення тиску на неї чи членів її сім`ї з боку окупаційної влади. Крім того, стороною обвинувачення недоведено факту здійснення обвинуваченою ОСОБА_8 прихованих дій з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також фактів допомоги особам або організаціям, які вчиняли такі дії. Звернув увагу на значку кількість документів у матеріалах кримінального провадження, викладених іноземною мовою, які суд використав як джерела доказів без їх перекладу на державну мову. Просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia), у ході яких були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- копією заяви народного депутата України ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК України, відповідно до якої, останній повідомляє Генерального прокурора України про обставини ймовірного вчинення, у тому числі ОСОБА_8 , кримінального правопорушення;

- копією листа Адміністрації Президента України від 20.03.2015 № 45-01/135 з додатком, згідно якого, ОСОБА_10 - призначено на посаду судді Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим Указом Президента України від 16.04.2012 № 544. Указом Президента України від 31.08.2011 № 882 переведена до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим;

- копією анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 19.11.2008 з власноручним підписом ОСОБА_8 ;

- листом Адміністрації Президента України від 28.09.2016 № 03-01/3021, відповідно до якого, ОСОБА_8 не зверталася із клопотанням про вихід із громадянства України та клопотань від ОСОБА_8 на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходило;

- протоколом огляду інтернет-сайту від 02.02.2015, відповідно до якого, оглянуто серед іншого сайт «Симфиропольского районного суду», де міститься список суддів, серед яких є і ОСОБА_10 ;

- рішенням Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 № 1121/0/15-17, відповідно до якого на підставі п.3 ч.6 ст.126 Конституції України звільнено суддю Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим.

- іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 111 КК України. Покарання обвинуваченій призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_8 , яка будучи громадянкою України та суддею Сімферопольського районного суду АР Крим, умисно, упродовж березня - грудня 2014 року вчинила дії спрямовані на спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України. Висновки місцевого суду у цій частині є належним чином мотивованими і такими, які ґрунтуються на зібраних у даному кримінальному провадженні доказах, яким суд дав належну правову оцінку з точки зору належності та допустимості кожного доказу, а сукупності цих доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності у виді надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Зазначене свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в частині недоведення факту вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 діяння із метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також фактів допомоги особам або організаціям, які вчиняли такі дії.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 не була обізнана про підозру та кримінальне провадження, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення під час досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо неї кримінального провадження, зокрема шляхом публікування повідомлень на офіційному сайті Офісу Генеральної прокуратури і в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім цього, суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_8 про дату, час і місце розгляду справи шляхом публікування оголошень у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті Святошинського районного суду міста Києва.

Таким чином, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції були виконані вимоги КПК України щодо повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо неї спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Аргументи захисника щодо наявності у справі джерел доказів, викладених іноземною мовою без їх перекладу, на переконання колегії суддів не дають підстав для спростування пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення. У контексті порушеного питання варто звернути увагу на те, що за результатами оцінки вказаних джерел (документів) були складені відповідні протоколи, які, у свою чергу, використовувалися у якості доводів у даному кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного, колегія судді приходить до висновку про відсутність у апеляційній скарзі доводів, які заслуговують на увагу, що підтверджувались би зібраними у кримінальному провадженні доказами, що у сукупності із іншими матеріалами кримінального провадження указувало би на помилковість висновків суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4