Справа № 632/536/25
провадження № 1-кп/632/140/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про призначення судового розгляду/

23 квітня 2025 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000107 від 04.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2025 до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000107 від 04.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2 КК України.

Ухвалою від 25 березня 2025 року вказані матеріали призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомлені двічі про день, час та місце підготовчого судового засідання, до суду не прибули, надали суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

У підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, суд приходить подальшого висновку про можливість призначення судового розгляду у кримінальному провадженні з наступних підстав.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.3141 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти років.

Відтак, відповідно до п. 6. ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо ОСОБА_4 .

Вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, а також думку інших учасників судового провадження, які не заперечували проти закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2025 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2025 включно із визначенням розміру застави в сумі 121120 грн., у зв`язку із чим прокурором скеровано до суду клопотання про подовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, яке він підтримав під час підготовчого судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити та скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що переховуватися не буде, є родина, дружина, збирається влаштуватися на роботу. Співпрацював зі слідством, а також потребує медичної допомоги у лікуванні спини, що неможна зробити в умовах ізоляції.

В свою чергу, захисник підтримав клопотання свого підзахисного.

Захисник вважає, що на даний час ризики, про які йдеться у клопотанні прокурора, не існують, докази у їх обґрунтування не надані.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, доходить подальшого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити та скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення я також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжною заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних нетяжкого та тяжкого злочинів, а саме: заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту, та до моменту вирішення зазначеного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Під час вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи й судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами, а також, що окрім загальної складності справи, існують особливі обставини, пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, які виправдовують його тримання під вартою протягом такого строку (наприклад рішення у справі «Еререн проти Німеччини» (Ereren v. Germany), заява № 67522/09, пп. 64 та 65, від 6 листопада 2014 року).

Окрім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Отже, суд вважає, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу, та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, тобто не має законних джерел для існування, не одружений, тобто не має тісних соціальних зв`язків, неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, востаннє 27.02.2025, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме з урахуванням санкції передбаченої за вчинене у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від суду, щодо незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, то останні судом не допитані, є його знайомими та мешкають в одному населеному пункті, у зв`язку із чим, останній матиме можливість впливу як психологічного, так і фізичного, з метою зміни показів в суді на його користь, та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, що йому інкримінується, поведінці як до, так і після вчиненого, а також його особі, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в межах встановлених статтею 197 КПК України, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, згідно із сформованою практикою ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2 КК України, у відкритому судовому засіданні у залі Первомайського міськрайонного суду Харківської області о 0930 годині 30 квітня 2025 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 21 червня 2025 року, включно, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити суму застави у розмірі 121120,00 грн. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять грн. 00 коп.), що становить 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року, які необхідно внести на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області (рахунок - UA0006674, одержувач - ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача-26281249, банк - Державна казначейська служба України, МФО банку - 820172 (справа № 632/536/25, провадження 1-кg/632/140/25) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної судом суми застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти, де б він не знаходився.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою, здійсненою у порядку ч.1-2 ст.135 КПК України.

- повідомляти прокурора чи суд про зміну перебування;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками без дозволу с прокурора чи суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави та подальшого невиконання обов`язків, покладених на нього ухвалою суду без поважних причин, застава звертається у дохід держави. Застава, що не була звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого у розумні строки.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала остаточна, але може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1