ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 680/453/21

Провадження № 11-кп/820/366/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000311, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мала Стружка, Новоушицького району, Хмельницької області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,визнановинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК Українита призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2021 року на транспортний засіб «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , синтетичний предмет білого кольору (синтепон), шерстяну кофту кремового кольору зі слідами речовини бурого кольору, куртку чорного кольору всередині з написом «KAREN JP CHINA», кофту темно-бордового кольору з білою смужкою «GreyWolf», спортивні штани чорного кольору із написом «Suprome», футболку текстильного сірого кольору, кросівки із маркуванням «Still», чоловічі шкарпетки чорного кольору, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 82 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів у порядку статті 100 КПК України.

Відповіднодо вироку суду, ОСОБА_6 16 травня 2021 року близько 01 години 30 хвилин, в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, керуючи автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, та рухаючись по провулку Зеленому у с. Мала Стружка Новоушицької ТГ Кам`янець-Подільського району зі швидкістю близько 15 км/год, в порушення вимог п. 12.3 ПДР, при виявленні перешкоди, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, перебуваючи навпроти домоволодіння № 8 вказаного провулку, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_8 , який перебував у горизонтальному положенні в межах проїзної частини провулку Зелений.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виглядіполітравми; множинних переломів ребер справа та зліва; порушення каркасності грудної клітки; двобічного пневматораксу; закритої черепно-мозкової травми; забою головного мозку середнього ступеня тяжкості; перелому вивиху правого ліктьового суглобу; забійних ран правої завушної ділянки, які по ступені тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 2.9 «а», 12.3 ПДР, зміст яких полягає у наступному:

- п.2.9 «а» - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення ОСОБА_6 вимог п.п. 2.9.а, 12.3 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286-1 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вказаний вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 закрити на підставі п.3 ч.1. ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

На обґрунтування доводів зазначено, що ухвалюючи вказаний вирок суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, також місцевий суд не звернув уваги на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, що в кінцевому результаті призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник посилається на те, що суд оцінювавдокази, надані стороною обвинувачення з явним обвинувальним уклоном, продемонстрував надмірний формалізм при розгляді даної справи, разом з прокурором суддя чинила тиск на обвинуваченого з метою зміни ним свого захисника, чим порушила право обвинуваченого на захист.

В оскаржуваному вироку зазначено, що вина ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілого та свідків.

При цьому, покази дружини потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що жодних претензій до ОСОБА_6 не має та просив суворо не карати ОСОБА_6 , не доводять вину обвинуваченого.

Судом також не надано оцінки і не вказано мотивів, через які не взято до уваги покази свідка ОСОБА_10 , а саме покази про те, що ОСОБА_6 в її присутності в той вечір не вживав ніяких спиртних напоїв, як наїхали на її чоловіка вона не бачила та не відчула, щоб когось переїхали, бо машину підкинуло лише один раз, чоловіка виявили взутим лише в один кросівок.

Згідно показів дівчини обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , яка показала, що впевнена, що передні колеса автомобіля не наїжджали на перешкоду. Вранці коли приїхали поліцейські ОСОБА_6 був тверезий, оскільки алкогольних напоїв не вживав взагалі.

Всі учасники подій того вечора не бачили, щоб ОСОБА_6 вживав спиртні напої, ніхто з них не бачив, щоб автомобіль ОСОБА_6 наїхав на потерпілого ОСОБА_8 .

У вироку також не вказано у зв?язку з чим не взято до уваги покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які показали, що їм дали підписати якісь папери, ніхто читати їм нічого не давав, вголос перед підписанням не зачитував, фотознімків ніяких не показував, на їхні заперечення про те, що в такому положенні, як поліція поклала статиста, автомобіль переїхати його не зможе, уваги не звернули. Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 наголосив на тому, що підписав чистий бланк протоколу, а потерпілого ОСОБА_8 знайшов на дорозі, коли йшов додому, викликав швидку.

Захисник також вважає, що відомості буливнесені до ЄРДР незаконно, оскільки в матеріалах справи відсутні протокол прийняття усної заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від будь-якої особи, або рапорт співробітника поліції про хоча б дзвінок про вчинення кримінального правопорушення.

Суд не надав оцінки заяві потерпілого щодо не відкриття йому матеріалів справи, не викликав в судове засідання та не допитав з цього приводу потерпілого ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наступні факти та докази, зокрема постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 9 червня 2021 року у справі №680/358/21 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, в якій зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.05.2021 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_6 вживав алкоголь (горілку) після ДТП з його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння. У цій же постанові зазначено, що «відсутні належні докази події дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_6 , що є перешкодою для розгляду справи по суті.

Захисник наголошує на тому, що ні на місці ДТП, ні на автомобілі ОСОБА_6 слідів крові потерпілого ОСОБА_8 не було виявлено. До того ж, на спині потерпілого відсутні будь-які ушкодження від дії передньої частини автомобіля чи коліс, хоча з протоколу слідчого експерименту вбачається, що потерпілий мав би отримати перший удар бампером в спину, впасти лицем до грунту і по його спині мали б проїхати всі чотири колеса автомобіля ОСОБА_6 . Однак виявлені в нього тілесні ушкодження вказують про зовсім інший механізм їх заподіяння.

Одяг потерпілого було вилучено з порушенням вимог КПК України, по ньому не призначалась експертиза.

Не зрозуміло звідки з`явився у справі чек алкотестера «Драгер» із зазначеним часом проведення освідування на стан сп`яніння 05.54 год.

Суд не перевірив чи технічно можливо переїхати тіло людини автомобілем Мунтяна, який зменшив кліренс свого автомобіля, обрізавши два витки пружин, що призвело до зменшення заводських параметрів кліренсу ще на кілька сантиметрів.

Вважає, що не міг бути підставою для слідчого експерименту протокол допиту ОСОБА_6 , який не був в Кам`янець-Подільському відділі поліції 17.05.2021, а приїздив туди наступного дня 18.05.2021.

На думку захисника, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 було здійснено в іншому місці та іншим автомобілем.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити повністю, з наведених у ній підстав.

Захисник вважав, що через конфлікт, який у нього виник з суддею та прокурором, до його підзахисного ОСОБА_6 було упереджене ставлення.

Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що не заперечує наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, коли він їхав, то попереду потерпілого не бачив, може відволікся, їхав з ближнім світом фар, бачив попереду на відстані приблизно 10 метрів, потерпілий лежав на узбіччі, а ноги його були на дорозі, дорога вузька, приблизно 5 метрів. Коли зупинився та вийшов з машини, потерпілий лежав позаду автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, поважних причин неявки не повідомив.Згідно з нормою частини 4 статті 405 КПК України, зазначена обставина не перешкоджає проведенню судового розгляду у його відсутність.

Прокурор не визнала доводи апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши частину доказів щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим законодавством. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В апеляційній скарзі сторона захисту оскаржує законність та відповідність процесуальному законодавству проведених слідчих дій, доведеність факту алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 , а разом із тим і його причетність до ДТП.

Відповідно до вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, вважав себе непричетним до вчинення злочину, при цьому підтвердив, що 15 травня 2021 він разом із ОСОБА_17 , яка на даний час є його дружиною, у вечірню пору на автомобілі ВАЗ 21093 приїхали в центр села Мала Стружка до магазину, там зустріли знайомого ОСОБА_18 , з яким він перебуває у дружніх відносинах та його дружину - ОСОБА_19 , всі крім нього вживали пиво, а він пив каву, оскільки керував автомобілем. Після закриття магазину ОСОБА_20 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, сказав, що піде додому, його дружина залишилась, через деякий час він запропонував ОСОБА_21 підвести її додому, оскільки було темно. Він перебував за кермом автомобіля, його дівчина на передньому пасажирському сидінні, а дружина потерпілого ОСОБА_22 разом із собакою - позаду. Їхав із дуже малою швидкістю 5-10 км/год по дорозі, поштовхів чи наїзду на щось не відчув. По дорозі ОСОБА_21 побачила, що на узбіччі хтось лежить і він зупинив автомобіль. Коли вийшли, позаду автомобіля зліва зі сторони водія на узбіччі в бур`яні побачили ОСОБА_18 , який лежав на боці. Вони взялись підіймати його і тоді він помітив на своїх руках та одязі кров, тому викликали швидку допомогу. Після приїзду швидкої допомоги ОСОБА_23 забрати до лікарні, а він поїхав додому та, злякавшись, у приміщенні кухні випив 50-100 грам горілки, після чого ліг спати. Вранці близько 6 години приїхали поліцейські та повідомили, що він на когось наїхав. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» він не проходив, при цьому повідомляв поліцейським, що він вжив алкоголь після приїзду додому. Пізніше він видав одяг в якому перебував вночі та був здійснений забір крові. Протягом усього досудового розслідування його позиція щодо невинуватості була сталою. При проведенні слідчого експерименту з його участю він не вказував, що потерпілий перебував на дорозі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про доведеність факту порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні узгоджених між собою, достатніх, допустимих і достовірних доказів.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про непричетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення ДТП, в результаті якого потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження,є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження й здобутими доказами.

Обґрунтовуючи наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ДТП, суд першої інстанції дослідив показання самого обвинуваченого, показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 - очевидців події та інших свідків працівників поліції, лікаря, понятих, протоколи слідчих (розшукових) дій, висновки експертів та інші докази, досліджені та проаналізовані судом першої інстанції.

Так, потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що у травні 2021 року близько 21 год, перебуваючи біля магазину, де вживав пиво, він зустрів ОСОБА_24 з дівчиною. Згодом прийшла його дружина ОСОБА_21 . Близько 23 год він пішов додому сам, по дорозі присів щоб закурити та більше нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_8 та очевидцем ДТП показала, що у той вечір вона разом із чоловіком, ОСОБА_25 та його дівчиною ОСОБА_17 перебували біля магазину в с. Мала Стружка, де вживали спиртні напої пиво, при цьому вона не бачила вживання ОСОБА_6 алкоголю. Невдовзі її чоловік пішов додому, про що їй не сказав. Коли їхали додому в автомобілі, вона перебувала на задньому сидінні, ОСОБА_26 - за кермом, а ОСОБА_27 - на передньому пасажирському сидінні. По дорозі додому ОСОБА_27 сказала, щоб ОСОБА_28 став, бо він на когось наїхав, вони вийшли з автомобіля, посвітили телефоном та побачили, що позаду автомобіля на відстані одного метра поперек дороги лежав її чоловік ОСОБА_20 , не в бур`янах, а на дорозі, в якого голова була у крові, він був без свідомості. При цьому з правого боку дороги узбіччя немає, оскільки є пагорб, зліва є невелике узбіччя, пішохід може пройти лише з лівої частини дороги. Інших автомобілів вона не бачила, ширина проїжджої частини не дозволяє роз`їхатися двом автомобілям. ОСОБА_28 пропонував відвести ОСОБА_23 додому, намагався його підняти. Вона подзвонила сину ОСОБА_29 та побігла до своєї матері, яка живе неподалік. Син приїхав на мопеді із другом ОСОБА_30 , який викликав швидку допомогу, та медики забрали чоловіка до лікарні. Син поїхав з ним. Вона пішла додому, ОСОБА_26 зі своєю дівчиною теж поїхали додому. Вулиця не освітлювалась, в автомобілі було увімкнено світло фар. Близько 05 год. приїхали працівники поліції, яким вона повідомила про те, що вони переїхали її чоловіка.

Свідок ОСОБА_31 фактичнопідтвердила покази свідка ОСОБА_10 та показала, що коли підвозили ОСОБА_21 додому, вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_21 із собакою - позаду. ОСОБА_32 була вузькою, на узбіччі були дерева, високих бур`янів не було, узбіччя проглядалось на ширину близько одного метра. Вона дивилась на дорогу та говорила з ОСОБА_21 . Відчули поштовх, вона злякалась. Зупинили автомобіль, оскільки здалось, що людину переїхали, вона вийшла і побачила позаду автомобіля ОСОБА_23 , який лежав на дорозі без свідомості, хрипів. ОСОБА_28 намагався його підняти, але в нього з голови йшла кров. Згодом прийшли діти ОСОБА_23 . Десь через 40 хв. приїхала швидка медична допомога та забрала ОСОБА_23 разом із сином в лікарню. Вона з ОСОБА_33 поїхала додому. ОСОБА_28 був дуже наляканий, що переїхав товариша, тому пішов до приміщення літньої кухні та випив 50 грам горілки, після чого вони лягли спати. Про цю подію нікому не розповідали. Вранці приїхали працівники поліції та вони разом поїхали з ними на місце події, там близько 6-7 години проводили огляд. Також ОСОБА_28 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, а згодом його попросили здати кров.

При додатковому допиті свідок ОСОБА_31 надала суду показання про те, що впевнена, що передні колеса автомобіля не наїжджали на перешкоду. Вранці коли приїхали поліцейські ОСОБА_6 був тверезий, оскільки алкогольних напоїв не вживав взагалі. Ні вона, ні ОСОБА_26 приміщення літньої кухні не відвідували.

Спричинення потерпілому ОСОБА_8 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, які по ступені тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, підтверджується висновком експерта № 45 від 23 червня 2021 року, з якого також вбачається, що зазначені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 могли утворитися, як від ударів частинами легкового автомобіля, так і при можливому переїзді автомобіля через тіло ОСОБА_8 , можливо за умов і в термін, вказаних у постанові про призначення експертизи (т1 а/п 215-216).

Вказаним висновком спростовуються апеляційні доводи, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження вказують про зовсім інший механізм їх заподіяння, ніж встановлено в ході слідчого експерименту.

Як вбачається зі слідчого експерименту,проведеного 17 травня 2021 року о 22 год. 50 хв., ОСОБА_6 , в присутності двох ОСОБА_34 та ОСОБА_14 , спеціаліста та статиста, на місці ДТП, за наближених умов - в темну пору доби, із увімкненим ближнім світлом фар з використанням автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , показав де на проїжджій частині дороги поперечно перебував пішохід на якого був здійснений наїзд, а також показав місце знаходження автомобіля, де вперше виявив перешкоду для свого руху, відстань до перешкоди становила 28,5 м. Загальна видимість елементів дороги при даних дорожніх умовах та даному освітленні з місця водія становить 49 м. При цьому поняті, які знаходились в автомобілі підтвердили, що в такому положенні транспортного засобу та пішохода можна чітко визначити, що на проїжджій частині лежить саме людина, а не об`єкт (перешкода)(т.1 а/п 162-169).

З положень статті 240 КПК України вбачається, що слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за результатами якого складається протокол, у якому докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Як убачається зі змісту вказаного доказу, слідчий експеримент проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 240 КПК України, на початку його проведення слідчий роз`яснив ОСОБА_6 положення ст. 63 Конституції України, а саме те, що він має право відмовитися від дачі показань щодо себе, право користуватися правовою допомогою адвоката; також роз`яснено йому права та обов`язки відповідно до статей 66, 67 КПК України, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, де він зазначив, що на даний момент правової допомоги адвоката не потребує.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий експеримент проводився з метою перевірки й уточнення відомостей про обставини та механізм розвитку ДТП, які надав водій ОСОБА_6 , в тому числі для встановлення моменту настання видимості пішохода, який перебував на дорозі, статист був розташований на дорозі там, як його виявив водій після зупинки свого автомобіля. Під час його проведення на підставі отриманих даних, було встановлено, що загальна видимість елементів дороги при даних дорожніх умовах та даному освітленні з місця водія становить 49 м.Слідчий експеримент проводився за участю спеціаліста та із застосуванням технічних засобів фотофіксації. Всі учасники слідчого експерименту протокол підписали без зауважень.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи захисту, що судом не взято до уваги покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які показали, що їм дали підписати якісь папери, ніхто читати їм нічого не давав, вголос перед підписанням не зачитував, фотознімків ніяких не показував, на їхні заперечення про те, що в такому положенні, як поліція поклала статиста, автомобіль переїхати його не зможе, уваги не звернули, свідок ОСОБА_15 наголосив на тому, що підписав чистий бланк протоколу, а потерпілого ОСОБА_8 знайшов на дорозі, коли йшов додому, викликав швидку.

Так, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_15 не залучався, в протоколі відсутні його підписи, тому він не міг підписувати якісь чисті бланки за результатами проведеного слідчого експерименту. При цьому в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 спочатку показав, що на місці ДТП був коли вже визвали швидку, потерпілий був на дорозі, лежав на проїжджій частині без свідомості, відносно проїжджої частини був під кутом, ОСОБА_35 чи бачив не пам`ятає, після цього показав, що о05 годині ранку він йшов з центру, побачив потерпілого ОСОБА_36 , визвав швидку, більше нікого не було, швидку чекав приблизно 30 хвилин, подзвонив до сина і поїхав в лікарню, нікого на місці події не було, ОСОБА_35 і дружини його не було.

Ці покази свідка ОСОБА_15 щодо самостійного виявлення ним потерпілого спростовуються показаннями як обвинуваченого ОСОБА_37 , так і інших свідків, очевидців події ОСОБА_38 та ОСОБА_10 , що саме свідок ОСОБА_10 подзвонила сину ОСОБА_29 , який приїхав на мопеді із другом ОСОБА_30 . Підтвердила при цьому, що ОСОБА_39 викликав швидку допомогу.

Колегія суддів вважає, що до показань свідка ОСОБА_15 щодо самостійного виявлення ним потерпілого слід віднестися критично, оскільки суд оцінює всі докази в сукупності, тоді як в цій частині покази свідка спростовуються іншими доказами, крім того, на деякі питання цей свідок не зміг відповісти, зазначивши, що не пам`ятає, пройшло багато часу та надавав у суді суперечливі покази.

Поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , допитані в суді як свідки, не заперечували свою присутність під час слідчого експерименту, підтвердили його проведення за вказаних в протоколі обставин, що статист лежав на дорозі, Мунтян в своєму автомобілі із ближнім світлом фар наближався, вони були в автомобілі та визначали видимість потерпілого на дорозі, робились фотознімки. ОСОБА_13 висловив свою думку про те, що водій не міг переїхати потерпілого, оскільки не міг не побачити потерпілого на дорозі з того положення як лежала людина. Зі сливом часу з дня проведення слідчого експерименту (з 17.05.2021 року) багато деталей поняті не пам`ятали, визнали свої підписи у протоколі.

Колегія суддів звертає увагу, що той факт, що фото таблиця до протоколу слідчого експерименту не підписана понятими, при тому, що в протоколі зазначено про застосування фото фіксації, підписана слідчим, не свідчить про недопустимість як доказу проведеного слідчого експерименту,порушень вимог КПК в даному випадку допущено не було.

Таким чином, як у суду першої, так і апеляційної інстанції відсутні будь-які передбачені законом підстави для визнання слідчого експерименту недопустимим або неналежним доказом.

За результатами вихідних даних, отриманих в тому числі і в ході слідчого експерименту за участю водіяОСОБА_6 , слідчим було призначено судову інженерно-транспортну експертизу.

Згідно висновку експерта судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/123-21/228/ІТ від 07 червня 2021 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.2, 12.3 ПДР. В дорожній обстановці, яка склалась з боку водія автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_6 , останній мав технічну можливість запобігти наїзду на лежачу людину, шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою до місця наїзду, з моменту об`єктивної можливості виявити в полі зору водія перешкоду для його руху, тобто дотримуючись вимог п.12.3 ПДР (т.1 а/п 188-190).

Вважати наведені та інші досліджені та проаналізовані судом докази недопустимими та недостатніми для обґрунтування винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ДТП,у колегії суддів підстав немає.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту, що судом не надано оцінки показам свідка ОСОБА_10 , що вона не бачила як наїхали на її чоловіка та не відчула, щоб когось переїхали, бо машину підкинуло лише один раз, чоловіка виявили взутим лише в один кросівок, а також свідка ОСОБА_12 , яка показала, що впевнена, що передні колеса автомобіля не наїжджали на перешкоду, оскільки як свідок ОСОБА_10 , так і ОСОБА_12 показали, що автомобіль на щось наїхав, той факт, що вони не бачили, що то був потерпілий ОСОБА_8 , не спростовує факту наїзду саме на нього. Враховуючи також, що ці свідки, а також обвинувачений підтвердили, що коли вийшли з автомобіля ОСОБА_8 був позаду руху їх автомобіля, потерпілий був у крові, без свідомості та стогнав. При цьому ОСОБА_40 стверджувала, що потерпілий знаходився приблизно в одному метрі позаду автомобіля та саме поперек дороги, на полосі руху їх автомобіля, а більше автомобілів у той час на дорозі не було.

Колегія суддів вважає, що за встановлених судом обставин ДТП, відсутність даних про місцезнаходження другої кросівки потерпілого, не може свідчити, що заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 було здійснено в іншому місці та іншим автомобілем.

Доводи захисника, що на місці ДТП слідів крові потерпілого ОСОБА_8 не було виявлено спростовуються протокол огляду від 16 травня 2021 року з додатками, яким підтверджується, що в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яким є пряма ділянка дороги з ґрунтовим покриттям з елементами ландшафтного каміння, на якій наявні сліди гальмування, протектору шин, слід волочіння предметом по ґрунтовій поверхні, виявлено речовину бурого кольору, що зафіксовано в таблиці ілюстрацій (т.1 а/п 82-97),тоді як не виявлення на автомобілі ОСОБА_6 слідів крові потерпілого ОСОБА_8 не спростовує встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин вчинення ДТП.

Також не заслуговують на увагу доводи, що одяг потерпілого було вилучено з порушенням вимог КПК України, по ньому не призначалась експертиза, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що вилучені речі не належали потерпілому ОСОБА_8 , які були добровільно видані лікарем слідчому у приміщенні Новоушицької лікарні, оскільки володілець речей ОСОБА_8 знаходився без свідомості в Новоушицькій ЦРЛ, це підтверджується протоколом добровільної видачі предметів від 16 травня 2021 року (т.1 а/п 128-130), свідок ОСОБА_41 - лікар психіатр-наркологНовоушицької лікарні підтвердила, що підпис у протоколі видачі належить їй,у подальшому вказані речі були оглянуті слідчим, про що свідчить протокол огляду від 16 травня 2021 року з доданими ілюстрованими таблицями (.1 а/п 131-141), визнані речовими доказами та оглянуті у судовому засіданні.Крім того свідок ОСОБА_42 у судовому засіданні 27 жовтня 2021 року підтвердила, що саме в такий одяг був одягнений її чоловік ОСОБА_8 .

Стосовно апеляційних доводів, що ОСОБА_6 технічно не міг переїхати тіло людини автомобілем через те, що зменшив кліренс свого автомобіля, обрізавши два витки пружин, що призвело до зменшення заводських параметрів кліренсу ще на кілька сантиметрів, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки ці доводи спростовуються висновкомінженерно-транспортної експертизи№СЕ-19/123-21/229/ІТ від 25 травня 2021 року, наданого за результатами проведення технічного стану транспортного засобу, експертом не встановлено конструктивних змін в конструкції рульового керування та застосування не передбачених конструкцією автомобіля деталей або деталей зі слідами залишкової деформації, та конструктивних змін в конструкції робочої гальмівної системи та застосування не передбачених конструкцією автомобіля деталей або деталей зі слідами залишкової деформації (т.1 а/п 177-182).

Стосовно доводів апеляційної скарги в тій частині, що відомості до ЄРДР були внесені незаконно, оскільки в матеріалах справи відсутні протокол прийняття усної заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від будь-якої особи, або рапорт співробітника поліції про хоча б дзвінок про вчинення кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає їх неспроможними, зважаючи на наступне.

Витягом №0000311 підтверджується внесення відомостей до ЄРДР 16 травня 2021 року о 08:04 год за ч.1 ст. 286-1 КК України за усною заявою про кримінальне правопорушення (т.1 а/п 79).

Свідок ОСОБА_43 - поліцейський Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, пояснив, що коли він перебував на службі, надійшло повідомлення з медичного закладу про доставлення особи з тілесними ушкодженнями, прибувши до лікарні, у сина потерпілого з`ясували, що батька переїхав автомобіль.

Згідно зі ч.1ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) єзаява або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення (у будь-якій формі письмовій, усній, електронній, навіть через ЗМІ або соціальні мережі),самостійне виявлення слідчим чи прокурором обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення.

Тобто важливим є сам факт надходження інформації, а не форма її оформлення. Якщо повідомлення надійшло усно воно може бути оформлене протоколом, але це не є обов`язковою умовою для початку розслідування.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13 березня 2024 року у справі № 953/3558/22.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисту про відхилення та ненадання судом належної оцінки заяві потерпілого щодо невідкриття йому матеріалів справи, з огляду на наступне.

Згідно положень ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Ознайомлення з матеріалами розслідування є не обов`язком, а правом, яке захист використовує на власний розсуд.

Разом з тим, потерпілий мав можливість клопотати про надання доступу до матеріалів. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 КПК України слід розуміти, що потерпілий, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважав за доцільне скористатися правом на відкриття йому відповідних документів та матеріалів.

Зважаючи на статті 22, 290, 412 КПК України у їх взаємозв`язку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону було би невідкриття слідчими органами потерпілому матеріалів досудового розслідування, що могло спричинити визнання їх недопустимими доказами на підставі ст. 87 КПК України.

Разом із цим свідома добровільна мовчазна відмова на стадії виконання ст. 290 КПК від доступу до цих документів, автоматично не ставить під сумнів їх допустимість. Більш того, таке право може бути реалізовано під час судового чи апеляційного розгляду кримінального провадження, що не суперечить меті ст. 6 Конвенції.

Така правова позиція викладена у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 23.08.2023 у справі № 570/5161/18.

Крім того, відповідно до протоколу від 30 червня 2021 рокупро надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому ОСОБА_8 , усі матеріали провадження було надано потерпілому для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК відповідно до вимог закону.Заяв чи скарг про невідкриття цих матеріалів, про бажання ознайомитися з матеріалами досудового розслідування не надходило, а тому немає підстав уважати, що потерпілому не було відкрито вказаних матеріалів.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи захисника, що ОСОБА_6 на момент керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Приписами ст.91КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів.

Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень ст.ст.84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності доказів, зокрема, й показань учасників кримінального провадження, з огляду на що береться до уваги сукупність доказів щодо встановлення такого стану.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 372/2291/16-к (провадження № 51-138км18), від 21 листопада 2019 року у справі № 564/590/17 (провадження № 51-2532км19), від 03 грудня 2019 року у справі № 571/1436/15-к (провадження № 51-1922км19), від 11 лютого 2020 року у справі № 643/20474/15-к (провадження № 51-8622км18).

У ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснював, що ввечері не вживав алкоголь, після описаної події, повернувшись додому вживав алкоголь, а саме 50-100 грам горілки, після чого ліг спати. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 також зазначали, що до настання ДТП не бачили, щоб обвинувачений ОСОБА_6 вживав алкоголь.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на час керування транспортним засобом та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд першої інстанції обґрунтував:

- постановою прокурора про відібрання зразків крові від 16 травня 2021 року (т.1 а/п. 118) та протоколом отримання зразків для експертизи від 16 травня 2021 року (т.1 а.п 120), якими підтверджується, що за добровільною згодою ОСОБА_6 16.05.2021 о 10 год 25 хв були відібрані біологічні зразки останнього, а саме кров, для подальшого експертного дослідження;

-висновком експерта № 1028 від 17 травня 2021 року (т.1 а/п 122), яким підтверджується, що під час судово-токсикологічної експертизи зразків крові ОСОБА_6 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в крові - 0,62 проміле;

-результатами проведеного огляду ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу з використанням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 6810» від 16 травня 2021 року, результат якого становив 1,09 проміле, в якому міститься підпис ОСОБА_6 (т.1 а/п 117);

-показаннями свідка ОСОБА_44 поліцейського, який безпосередньо проводив огляд ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (газоаналізатора) та свідка ОСОБА_45 слідчого, який проводив слідчі дії, зокрема огляди місця події 16 травня 2021 року та слідчий експериментта вказав на наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_6 у виді різкого запаху алкоголю з ротової порожнини.

При цьому суд першої інстанції відхилив показання потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 про те, що вони не бачили вживання ОСОБА_6 алкоголю та свідка ОСОБА_38 в частині того, що обвинувачений напередодні події не вживав алкогольних напоїв.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Належні та допустимі докази такого факту в матеріалах справи відсутні.

Так, ОСОБА_46 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу з використанням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 6810» від 16 травня 2021 року, за результатом якого встановлено, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат якого становив 1,09 проміле, згідно роздруківки цього приладу тестування проводилось 16 травня 2021 року о 05.54 год., тобто вже через значний проміжок часу після ДТП.

Аналогічна ситуація і при відбиранні зразків крові за постановою прокурора від 16 травня 2021 року (т.1 а/п 118) та протоколом отримання зразків для експертизи від 16 травня 2021 року (т.1 а/п 120), за якими за добровільною згодою ОСОБА_6 зразки крові були відібрані 16.05.2021 о 10 год. 25 хв.

Крім того, ОСОБА_47 та ОСОБА_43 спілкувались з ОСОБА_6 після ДТП, свідок ОСОБА_43 показав, що ОСОБА_6 повідомив, що вжив алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, в нього були ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, він провів огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат показав стан сп`яніння, після чого він склав протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах провадження наявна постановаНовоушицького районного суду Хмельницької області від 9 червня 2021 року у справі №680/358/21 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, в якій зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.05.2021 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_6 вживав алкоголь (горілку) після ДТП з його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння, разом з тим яка скасована постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.

З урахування наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно критично оцінив показання свідків та потерпілого, що в той день вони не бачили як обвинувачений ОСОБА_6 вживав алкогольні напої, оскільки оцінка показів свідків неможлива без безпосереднього дослідження всіх інших доказів.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , що він під час вчинення ДТП перебував у тверезому стані, а алкогольні напої вживав після ДТП, а також потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 про те, що вони не бачили вживання ОСОБА_6 алкоголю та свідка ОСОБА_38 в частині того, що обвинувачений напередодні події не вживав алкогольних напоїв, стороною обвинувачення не спростовано.

Таким чином,колегія суддів дійшла висновку, що обставина перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення в ході судового розгляду не доведена, оскільки огляд на стан сп`яніння поліцейським проведено більш як через п`ять годин після часу вчинення ДТП, яка мала місце о 01 год. 30 хв. 16 травня 2021 року, а згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 16 травня 2021 забір біологічного матеріалу крові було проведено 16 травня 2021 року о 10 год. 25 хв., після ДТП і до огляду на стан сп`яніння обвинувачений перебував вдома та мав можливість вжити алкоголь.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини вироку вказівки про порушення ОСОБА_6 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з перекваліфікувати з ч.2 ст.286-1 КК України на ч.2 ст.286 КК України та призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання в межах санкція вказаної статті, а саме позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

При призначені покарання колегією суддів врахованоступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до необережного тяжкого злочину; особу винного, який є непрацюючим, працездатним, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за зареєстрованим місцем проживання орган місцевого самоврядування не володіє інформацією, яка б характеризувала обвинуваченого, під диспансерним наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, не встановивши як обставин, які пом`якшують покарання, так і що обтяжують покарання, враховуючи, що ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому не визнав, не розкаявся, що свідчить про відсутність осуду своїх дій, його поведінку після вчинення злочину, яка полягала у залишенні місця ДТП, не викликавши екстреної швидкої допомоги, суспільну небезпеку вчиненого, грубе порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого у виді тяжких тілесних ушкоджень.

Суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_8 , який жодних претензій до обвинуваченого немає у зв`язку із відшкодуванням шкоди, просив суворо не карати ОСОБА_6 , однак не вважає вирішальною при визначені виді та розміру покарання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 року у справі №682/956/17 зауважила про те, що позиція потерпілих стосовно призначення покарання, у справах цієї категорії не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними пріоритету.

Таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначення покарання та є достатнім й необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 . Така форма відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірною протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бутиневідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги сторони захисту, зміни оскаржуваного вироку та вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за частиною 2 статті 286 КК України, виключивши із мотивувальної частини вироку вказівку про порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 стосовно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.286-1 КК України на ч.2 ст.286 КК України та призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3