Провадження № 1-кп/761/1790/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва м. Києві в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 18.07.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва 28 липня 2023 року надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 18.07.2023, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1112 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Також оголосила письмове клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , враховуючи що місцезнаходження останнього стороні обвинувачення не відоме, останній, будучи обізнаним про наявність стосовно нього кримінального провадження, до слідчого та прокурора не з`являвся, жодних клопотань не направляв, переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а відтак, вмотивованою постановою прокурора був оголошений у розшук.

Також прокурор зазначила, що із оперативної інформації відомо, що обвинувачений ОСОБА_2 , наразі перебуває на території Херсонської області. Також у ході досудового розслідування стороною обвинувачення виживалися вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про здійснення щодо нього на території України кримінального провадження, зокрема шляхом опублікування в газеті «Урядовий кур`єр» повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого та суду, які ОСОБА_2 були проігноровані.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду та здійснення спеціального судового провадження, вказуючи на відсутність достатніх доказів, які б підтверджували, що підзахисний ОСОБА_2 обізнаний про здійснення щодо нього кримінального провадження на території України. А відтак, з огляду на відсутність обвинуваченого здійснення судового розгляду неможливе.

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у судове засідання не прибув. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляв.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, також надані прокурором у судовому засіданні документи, суд прийшов до таких висновків.

Обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, даний акт підсудний Шевченківському районному суду м. Києва, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000730 від 18.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, окрім інших, передбачених статтями 110, 111, 437 КК України.

У справі SEJDOVIC v. Italy (№ 56581/00) ЄСПЛ вирішив, що у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не була особисто повідомлена, то лише з її статусу втікача (latitante), обґрунтованого презумпцією з недостатньою фактологічною основою, не можна зробити висновок про те, що така особа відмовилася від свого права з`явитися до суду або захищати себе (див. Colozza, цит. в цій справі, § 28). ЄСПЛ також мав нагоду зазначити, що перш ніж стверджувати про те, що обвинувачений імпліцитно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг би розумно передбачити наслідки своєї поведінки (див. Jones, цит. в цій справі) (пункт 87 рішення).

В контексті надання оцінки вказаному питанню, судом враховуються і правові позиції, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі SOMOGYI v. Italy (N 67972/01), Високий Суд зазначив, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві (див., серед інших справ, Delcourt v. Belgium, рішення від 17 січня 1970 року, Series A no. 11, pp. 14 - 15, § 25 in fine) стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Водночас, межі такого обов`язку, на думку суду необхідно визначати аналізуючи у сукупності положення як національного законодавства так і міжнародних стандартів прав людини, встановлених, зокрема, і ЄСПЛ.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. T. v. Italy, цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту в порядку спеціального судового розгляду та долучених до нього додатків, на стадії досудового розслідування таких вимог було дотримано органом досудового розслідування, що свідчить про обізнаність обвинуваченого із самим фактом здійснення щодо нього кримінального провадження та суті пред`явлених ОСОБА_2 звинувачень.

Встановлено, що стороною обвинувачення вживались вичерпні дії задля повідомлення ОСОБА_2 про зміст повідомлення про підозру, а також неодноразово викликався для проведення з ним процесуальних та слідчих (розшукових) дій на стадії досудового розслідування, зокрема і шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження після оголошення останнього в розшук.

30 червня 2023 року вмотивованою постановою підозрюваний ОСОБА_2 був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_2 .

В судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_2 на даний час перебуває на території Херсонської області, яка наразі має статус тимчасово окупованої території України.

Окрім того, прокурором надано суду підтвердження здійснення виклику ОСОБА_2 у підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні та виклики останнього до слідчого на стадії досудового розслідування, публікація яких, з огляду на оголошення підозрюваного у розшук, здійснювалася на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр».

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, мав усі очікувані за таких обставин можливості дізнатись, що проти нього розпочато кримінальне провадження, та суть пред`явлених звинувачень.

Водночас, на етапі судового провадження, судом зі свого боку також вживаються вичерпні заходи для повідомлення обвинуваченого про кожне судове засідання у рамках цього кримінального провадження, в межах повноважень, наданих суду чинним КПК України, зокрема повістки про виклик публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Крім того, додатково судом направляються повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_2 і до Офісу Генерального прокурора для публікації на відповідному сайті.

Відповідно до положень ст. 323 КПК України з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

При цьому, судом враховується і послідовна правова позиція Верховного Суду викладена зокрема і в рішенні від 10 березня 2020 року у справі 242/3982/16-к, відповідно до якої у разі, якщо відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади, обвинувачений вважається таким, що мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, а тому мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Такий висновок Верховного Суду є усталеним, що вбачається і з подальших рішень Верховного Суду, зокрема у справі 759/7443/17 від 27.10.2021 та в справі №461/4987/16-к від 25.01.2021.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 повідомлявся про підозру, а також викликався до слідчого, прокурора та до суду у встановлений законом спосіб, однак ні до слідчого, прокурора, ні до суду не з`являвся, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав.

Шляхом системного тлумачення норм відповідного національного законодавства, зокрема положень чинного КПК України, зокрема положень ст. 323 КПК України, в сукупності із вищезазначеними стандартами ЄСПЛ, щодо інформування особи згідно з вимогами чинного, зокрема і процесуального права, суд, виконуючи свій обов`язок перевірити, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, вважає, що ОСОБА_2 обізнаний із суттю висунутих йому звинувачень, водночас він також належним чином повідомлений як про загальний факт здійснення щодо нього судового провадження в рамках даного кримінального провадження, так і про час та дату конкретних судових засідань, що відбуваються в рамках цього судового провадження.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи наявні в кримінальному провадженні дані, суд вважає, що ОСОБА_2 відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, отже наявні підстави для здійснення щодо обвинуваченого ОСОБА_2 спеціального судового провадження (in absentia).

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_5 , щодо неможливості проведення судового розгляду без участі обвинуваченого ОСОБА_2 не узгоджуються із вимогами КПК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Як встановлено у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території України, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату і час судового розгляду, на виклик до суду не прибуває, жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляє, 30 червня 2023 року вмотивованою постановою слідчого оголошений у розшук. Відтак, наявні достатні підстави для здійснення судового провадження стосовно ОСОБА_2 за відсутності останнього.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Враховуючи, що захисником обвинуваченого не заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 31 КПК України, дійшов висновку про необхідність здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 323, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 18.07.2023, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, на 13 годину 00 хвилин 02 липня 2025 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника та обвинуваченого.

Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1