Справа № 309/4665/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/328/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2024.

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, з вищою освітою, одружений, раніше судимий вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2022 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, засуджений:

- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупності вироків до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2022 у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки і остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 15.06.2022.

Речові докази: кристалічну речовину поміщену у спецпакет експертна служба № 3784101; сейф пакет поміщений у спецпакет експертна служба № 3666265; чашу Петрі поміщену у спецпакет експертна служба № 5273257, які здані в кімнату зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_4 знищено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 3209,26 грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 будучи раніше судимим вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2022 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, на шлях виправлення й перевиховання не став та протягом року після засудження за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, повторно вчинив злочин однорідного складу, за таких обставин.

15.06.2022 у відповідності до ухвали слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області, слідчим СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 . У ході обшуку у ОСОБА_6 виявлено та вилучено деформований

-2-

прозорий сейф-пакет із залишками порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта є психотропною речовиною метамфетамін вагою 0,0116 г, порошкоподібну речовину білого кольору, яка згідно висновку експерта є психотропною речовиною метамфетамін вагою 0,7904 г та рідину, яка згідно висновку експерта містить в собі психотропну речовину метамфетаміну, вага якої, в перерахунку на метамфетамін основу становить 0,5424 г. Загальна вага вилученої психотропної речовини метамфетаміну становить 1,3444 г.

ОСОБА_6 , у невстановленому слідстві місці та часі, придбав психотропну речовину метамфетамін загальною вагою 1,3444 г, обіг якої обмежений та умисно, усвідомлюючи протиправність та карність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно зберігав у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 до часу, поки 15.06.2022 дана речовина була вилучена працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 у ході санкціонованого обшуку.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статті 309 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 просить вирок суду від 18.04.2024 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам сторони захисту, що є наслідком однобічності й неповноти судового розгляду, так як не були з`ясовані всі обставини кримінального провадження. У протоколі обшуку від 15.06.2022 не зазначено в якому статусі приймав участь в процесуальній дії ОСОБА_6 та відсутня інформація, що ОСОБА_6 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України. Під час судового розгляду допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначили, що самого моменту коли ОСОБА_6 дістав з кишені білу кристалічну речовину, розривав своїми зубами і розсипав біля ставка вони не бачили, а знають про це зі слів працівників поліції та були присутні тільки коли її забирали. Також сторона обвинувачення не прив`язала пакет, вилучений під час обшуку до самого обвинуваченого, зокрема, не проведено жодної експертизи, яка б вказала на те, що даний пакет був у ОСОБА_6 і на пакеті є його сліди. З оглянутих відеофайлів з відеореєстратора ОСОБА_6 , до яких було надано тимчасовий доступ на підставі ухвали суду від 07.09.2023, вбачається, що під час обшуку було присутні чотири працівника поліції, які брали участь в початку процесуальної дії, але не внесені до протоколу обшуку. Також на відеозаписі видно, що один із працівників поліції супроводжує початок процесуальної дії записом на відеокамеру. Однак у протоколі обшуку, не зазначено повну характеристику технічного засобу, на який здійснювалася фіксація обшуку та носія інформації. Разом з тим, долучений до протоколу обшуку від 15.06.2022 відеозапис складається з трьох файлів та не містить всю процесуальну дію, а лише з моменту вилучення речовини із землі. Крім того, у протоколі обшуку зазначено, що процесуальна дія проводилася з 13 год 50 хв до 16 год 10 хв 15.06.2022, а запис розпочато о 14 год 40 хв. Крім того, стверджує, що локація місця вилучення розсипаної речовини не відповідає пересуванню ОСОБА_6 , яке зафіксовано на відеофайлах з відеореєстратора і не зафіксовано моменту висипання, про що стверджується і в протоколах допиту понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, із запису відеореєстратора чітко видно, що до моменту заходу за кут будинку ОСОБА_6 ніяких дій по розриванню пакета та розсипанню вилученої речовини не здійснював і повторно на дане місце, де вона була, не повертався, а в подальшому за ним зразу забіг працівник поліції, якого не було внесено до протоколу обшуку та затримав ОСОБА_6

-3-

Також,судом проігноровано той факт, що місце вилучення речовини знаходиться в зоні запису камери, а сам факт розсипання ОСОБА_6 речовини відсутній. Протокол обшуку від 15.06.2022 має основу обвинувачення, але його доказовість під значним питанням, що ставить під сумнів всіх інших похідних від нього доказів. Обвинувачення базується на показаннях двох понятих, які під час судового розгляду надали відмінні від досудового слідства покази і повідомили, що моменту коли ОСОБА_6 висипав речовину білого кольору вони не бачили. Сторона ж обвинувачення підтвердити або спростувати покази обвинуваченого належними та допустимими доказами не змогла. Інші докази, які б прямо або непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, у сторони обвинувачення відсутні, а тому сукупність зібраних доказів є недостатньою для встановлення факту доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

За приписами до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.

-4-

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України не визнав, пояснив, що у той день підбігла група людей, хтось був у цивільному, хтось у формі, і заламали його. Першими були оперуповноважений ОСОБА_11 із свідком, і вони двоє його заламали, а потім був ще один свідок. Він не бачив хто саме підкинув наркотики. 20-25 хв лежав заламаний, а коли його підняли на стільчик, то побачив, що щось там підбирають. Коли почався обшук він не тікав, просто був на задньому дворі і займався своїми справами. У нього в руках тоді нічого не було, зокрема, білого згортку. Також йому не пред`являли ухвали про обшук і не роз`яснювали права. Адвоката викликали вже потім. У працівника поліції була камера, якою знімали. Його жінка і дочка прийшли десь через годину, а до того часу він був сам. Також не може сказати хто була та людина без верхнього одягу в шортах, яка пробігла через його двір, що зафіксовано на відеореєстраторі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду, дослідив усі наявні докази у кримінальному провадженні та дав їм належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України, обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його вина, в повній мірі доведена зібраними та дослідженими доказами наведеними у вироку.

Показаннями свідка ОСОБА_9 встановлено, що його залучили як понятого при проведенні обшуку від 15.06.2022. Вони приїхали до будинку ОСОБА_6 , з ним був ще один понятий та працівники поліції, точну кількість яких не пам`ятає. Працівники поліції забігли у двір, ОСОБА_6 стояв попереду будинку і курив, і почав тікати за будинок у задню частину двору. Працівники «Корду» і розшуку його догнали у задній частині двору, заламали і кинули на землю. Коли він прийшов, то ОСОБА_6 уже був заламаний, у нього в руках нічого не бачив. На землі був якийсь розірваний пакет, який вилучили. Він не бачив чий то пакет. З моменту коли ОСОБА_6 забіг за кут будинку і до того часу як його заламали пройшло десь 15 секунд. Відео при обшуку знімали, камеру включили коли ОСОБА_6 вже був на землі. Після того як він побачив ОСОБА_6 , йому сказали відійти і він повернувся у передню частину двору та не бачив, що там, у задній частині двору, конкретно вилучали.

Свідок ОСОБА_10 ствердив, що йшов по вулиці і поліцейські запросили його бути понятим. Приїхали до будинку двома машинами, було декілька поліцейських, у тому числі й силовики, і ще один понятий ОСОБА_12 . Поліцейські перестрибнули через паркан і відкрили ворота. Позаду хати хтось почав тікати. Працівники поліції піймали його в задній частині двору. Там були розірвані пакети і якісь кристали, однак хто розривав пакети і висипав ту речовину не бачив. ОСОБА_6 зв`язали і зібрали розсипані кристали. Там ще була жінка адвокат. Коли ОСОБА_6 побіг за кут будинку, то він з іншим понятим біг зразу за поліцейськими.

Протоколом обшуку від 15.06.2022, проведеного за участю понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 встановлено, що в ході проведення обшуку в АДРЕСА_1 , у присутності власника ОСОБА_13 , на задній частині двору, біля штучного ставка за допомогою кісточки було вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яку упаковано у аркуш паперу та поміщено у спецпакет НПУ PSP1177498, також біля розсипаної речовини було виявлено пошкоджений поліетиленовий пакет (прозорий) із

-5-

залишками порошкоподібної речовини білого кольору, який було вилучено та поміщено в спецпакет НПУ PSP1177789. Також із заднього двору було вилучено рідину за допомогою чаші Петрі, яка поміщена до паперового конверту. При подальшому огляді гаражного приміщення було виявлено телефон марки «Zebra», мобільний телефон марки «iPhone», мобільний телефон марки «Samsung», предмет схожий на електричні ваги та 4 стартові пакети оператора « ІНФОРМАЦІЯ_5 », які поміщено у спецпакет НПУ SUD3004871. Також у гаражному приміщенні було виявлено курильну трубку, металеву гирю 100 гр, набір гир 5 штук та скляну колбу з кристалічною речовиною білого кольору, які були поміщені в спецпакет НПУ № 7288941. В ході обшуку житлового будинку на першому поверсі у вітальній кімнаті було виявлено металевий предмет візуально схожий на ніж, який поміщено у спецпакет НПУ SUD3009556. Під час обшуку другого поверху будинку в одній з кімнат було виявлено предмет схожий на електрошокер в чохлі, який поміщено в спецпакет НПУ PSP2143920. Також під час обшуку даної кімнати було виявлено та вилучено відеореєстратор чорного кольору, який поміщено у спецпакет НПУ № 7383778. В ході проведення обшуку, рідина з чашою Петрі була поміщена у спецпакет НПУ PSP2143971. Даний протокол обушку підписаний власником будинку ОСОБА_13 , обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_14 без зауважень.

Переглянутим носієм з відеозаписом до протоколу обшуку від 15.06.2022 встановлено, що інформація, зафіксована на відеозаписі у повній мірі відповідає змісту протоколу обшуку від 15.06.2022. Зокрема зафіксовано як на задньому дворі біля штучного ставка за допомогою кісточки вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яку упаковано у спецпакет, біля розсипаної речовини виявлено пошкоджений поліетиленовий пакет (прозорий) із залишками порошкоподібної речовини білого кольору, який поміщено в спецпакет. Також із заднього двору вилучено рідину за допомогою чаші Петрі, яка поміщена до паперового конверту. Окрім того, на відеозаписі зафіксовано вилучення також і всіх інших предметів у відповідних приміщеннях, вказаних у протоколі обшуку. Після перегляду відеозапису захисником ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зроблено зауваження, що відеозапис обшуку не безперервний, починається із заднього двору де збирають невідому речовину із землі, підбирають поліетиленовий пакет з якоюсь речовиною та збирають рідину за допомогою чаші, однак не зафіксовано звідки це все взялося і не підтверджено, що це саме належало обвинуваченому ОСОБА_6 . На відео не зафіксована вся процедура обшуку з початку, тобто з моменту пред`явлення ухвали слідчого судді. Також на відео помітно, що в обвинуваченого ОСОБА_6 є рана на нозі.

Висновком експерта № СЕ-19/107-22/5302-НЗПРАП від 13.07.2022 стверджено, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, яка знаходилася в паперовому згортку, який поміщено в спеціальний пакет з логотипом «Національна поліція України» та номером на горловині «PSP1177498», у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) становить 0,7904 г.

Висновком експерта № СЕ-19/107-22/5298-НЗПРАП від 14.07.2022 стверджено, що надана на експертизу напівпрозора кристалічна речовина білого кольору, яка була упакована в спеціальний пакет з логотипом «Національна поліція України» та номером на горловині «PSP1177789», у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) становить 0,0116 г.

Висновком експерта № СЕ-19/107-22/5305-НЗПРАП від 13.07.2022 встановлено, що надана на експертизу рідина жовтого кольору, яка знаходилась в прозорій полімерній ємкості, яка містилася у спеціальному пакеті з логотипом «Національна поліція України» та номером на горловині «PSP2143971», у своєму складі містить психотропну речовину,

-6-

обіг якої обмежено метамфетамін. Надана на експертизу рідина жовтого кольору масою 13,2931 г, містить 4,08% - 0,5424 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.10.2023, проведеного на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.09.2023 встановлено, що захиснику ОСОБА_7 було надано доступ до відеореєстратора чорного кольору NICKVISION, Model DS-7616 Ni-Q2,Serial N D42975797, з якого скопійовано інформацію відеозаписів за період часу з 12 год по 16 год 15.06.2022 на флеш карту Kingstone 32 Gb. Дана флешкарта поміщена до паперового конверту та опечатана.

Переглядом відеозаписів з відеореєстратора за період часу з 12 год по 16 год 15.06.2022 встановлено наступне: на камері № 1 зафіксовано вхід до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . о 12:48 год (тут і надалі час камери) під`їжджають дві поліцейські машини до вхідних воріт з яких виходять декілька людей у формі та двоє людей (поняті) у цивільному вбранні. Один з людей у формі переліз через паркан, і відкрив ворота до домоволодіння, після чого всі зайшли у двір. На камері № 4 зафіксовано задній дворик з штучним ставком, який видно не повністю. О 12:48 год на задній дворик вибігає особа чоловічої статі у шортах, яка перестрибує через паркан. О 12:49 год виходить ОСОБА_6 , який метушиться, ходить вперед назад, при цьому у обох руках у нього наявні предмети білого кольору. Потім він швидко йде вниз, за межі огляду камери, і через декілька секунд (близько 2-ох) з-за кута будинку вибігають спочатку один працівник поліції у формі та рухається у тому ж напрямку, та майже відразу (після першого працівника поліції), десь через 1-2 секунди - понятий ОСОБА_9 , який також рухається у тому ж напрямку. Момент коли понятий ОСОБА_9 з`явився з-за кута будинку, фактично співпадає з моментом коли перший працівник поліції вийшов за межі огляду камери, у напрямку куди рухався ОСОБА_6 . Після чого в полі зору камери нічого суттєвого для даного кримінального провадження не відбувається.

Таким чином, із матеріалів кримінального провадження та вироку видно, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України а саме: незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України, а вина його доведена повністю.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, а тому доводи захисника про неправильну оцінку доказів обвинувачення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону і такі відхиляються.

Докази винуватості ОСОБА_6 , які зібрані органом досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

-7-

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

В апеляційній скарзі захисник наводять власну оцінку доказам на користь невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, однак клопотання про дослідження доказів не заявляв.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження (постанова Верховного Суду від 20.01.2022 (провадження № 51-4667 км21).

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати від 16.10.2019 (провадження № 13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Щодо доводів сторони захисту про те, що відеозапис долучений до протоколу обшуку розпочинається з моменту коли вже збирають на задньому дворику домоволодіння ОСОБА_6 певну речовину, і на ньому не зафіксовано початок проведення обшуку, у тому числі й звідки взялися вилучені наркотичні засоби, то з цього приводу колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.08.2022 (справа № 756/10060/17), стаття 2 КПК України завданнями кримінального провадження визначає захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

-8-

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами 2 і 3 цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні

-9-

або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

У разі встановлення іншого порушення прав та свобод людини (крім істотних) Суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), практики ЄСПЛ та національного законодавства.

При вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, які віднесені у пункті 38 цієї ухвали до другої групи, суд в кожному конкретному випадку має встановити: (1) чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; (2) чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: (1) ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних (недопустимість правового «пуризму»); (2) порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Такий висновок також ґрунтується й на практиці Верховного Суду. Так, при визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15-к). Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення (постанова ККС ВС від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18).

Застосовуючи указані вище критерії до даного кримінального провадження, суд констатує, що відповідні недоліки проведення процедури обшуку у домоволодінні де проживає ОСОБА_6 , не свідчать саме про істотні порушення прав та свобод людини, а тому визначальним є встановлення чи породжує це сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів, шляхом перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

У контексті розгляду даної справи, виходячи з пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та позиції сторони захисту, безперечно необхідним є встановлення обставини саме щодо локалізації місця вилучення наркотичних засобів та їх походження. Згідно версії сторони обвинувачення такі належать ОСОБА_6 , а згідно версії сторони захисту наркотичні засоби були підкинуті працівниками поліції під час проведення обшуку.

-10-

На переконання колегії суддів надані та безпосередньо досліджені судом першої інстанції докази у своїй сукупності та взаємозв`язку дозволяли встановити зазначені обставини поза розумним сумнівом.

Доводи стони захисту про те, що локалізація місця вилучення наркотичних знаходиться в полі зору камери відеореєстратора, якою не зафіксовано щоб ОСОБА_6 розривав якісь пакети, слід визнати необґрунтованими, оскільки з відеозапису долученого до протоколу обшуку вбачається, що наркотичні засоби вилучалися біля штучного ставка. На відеозаписі з камери відеореєстратора зафіксована лише частину штучного ставка на задньому дворі (а не весь ставок). При цьому допитані у якості свідків поняті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чітко ствердили, що вилучали кристали з місця де затримали ОСОБА_6 . Відеозаписом з камери відеореєстратора також стверджено, що ОСОБА_6 метушиться, ходить вперед назад, при цьому в обох руках у нього наявні предмети білого кольору, після чого швидко йде вниз, за межі огляду камери, і майже відразу з`являється працівник поліції, що біжить у тому ж напрямку до місця, де відбулося фактичне затримання ОСОБА_15 .

Той факт, що місце затримання ОСОБА_6 , де і було вилучено наркотичні засоби, не попадає в поле зору камери відеоспостереження та відсутність на відповідному відеозаписі з камери відеоспостереження відомостей проте, що ОСОБА_6 розривав якісь пакети, не має якогось самостійного правового значення.

Стосовно доводів про незаконність походження вилучених наркотичних засобів, колегія суддів звертає увагу на те, що під час обшуку був присутній захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 , протокол обшуку підписаний як ОСОБА_6 так і його захисником-адвокатом ОСОБА_14 , без жодних зауважень. В протоколі обшуку також наявний підпис ОСОБА_6 про отримання ним копії ухвали слідчого судді про проведення обшуку, що спростовує його твердження про протилежне.

Також судом правомірно враховано і дані відеозапису відеореєстратора з місця проживання ОСОБА_6 , на яких зафіксовано як на задньому дворі ОСОБА_6 метушиться, при цьому у обох руках у нього наявні предмети білого кольору після чого швидко йде вниз, за межі огляду камери. При цьому апеляційний суд погоджується із висновком суду, що така поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 була викликана саме прибуттям на його подвір`я працівників поліції для проведення обшуку, чим спростовуються доводи сторони захисту про те, що наркотичні засобу було підкинуто працівниками поліції. При цьому стороною захисту не спростовано які саме білі предмети ОСОБА_6 тримав у руках та чому він, побачивши працівників поліції, почав утікати на задній двір свого домоволодіння, що давало суду обгрунтовані підстави для висновку про те, що вилучені наркотичні засоби належали саме ОСОБА_6 , який побачивши, що до домоволодіння входять працівники поліції намагався їх позбутися.

Окрім того, суд обґрунтовано поклав в основу обвинувачення показання свідка ОСОБА_9 , які у взаємозв`язку з інформацією, зафіксованою на відеозаписі з відеореєстратора, стверджують те, що наркотичні засоби належать ОСОБА_6 , оскільки встановлено, що саме ОСОБА_6 знаходився на задній частині двору з підозрілими білими предметами у руках та з моменту зникнення його з поля огляду камери і до появи на місці події понятого ОСОБА_9 , який побачив уже пакети розірваними й розкиданими, пройшло 3-4 секунди, і цього часу було достатньо щоб до моменту затримання спробувати знищити (приховати тощо) наявні наркотичні засоби (шляхом розірвання пакетиків та розсипання їх змісту).

Доводи сторони захисту, які стосується процедури проведення обшуку, зокрема про відсутність у протоколі статусу ОСОБА_6 , даних про роз`яснення йому прав та обов`язків, відомостей про проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , а також щодо фактичної кількості учасників даної процесуальної дії, не зазначення технічних

-11-

характеристик відеозаписувального технічного пристрою, колегія суддів відхиляє, оскільки порушення жодним чином не впливають на достовірність інформації отриманою у результаті проведення вказаної процесуальної дії. До того ж обшук проводився у присутності захисника ОСОБА_6 . Окрім того, неможливість роз`яснення ОСОБА_6 прав при врученні ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшуку було зумовлено тим, що останній при появі працівників поліції одразу вдався до втечі з метою знищення наркотичних засобів та був затриманий на задньому дворі.

Також колегія суддів констатує, що не зазначення в протоколі обшуку технічних характеристик засобу фіксації і технічного носія не спростовує самого факту застосування такого технічного засобу та змісту зафіксованої за допомогою цього технічного засобу інформації, у зв`язку з чим не є істотним порушенням відсутність у протоколі обшуку відомостей про проведення відеофіксації обшуку помешкання. Зазначене підтверджується правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.12.2023 у справі № 729/700/21.

Таким чином, колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і вважати, що останнього незаконно засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.

На переконання колегії суддів, під час досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведено необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопррушення. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопрушення є безпідставними.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні, за яке його притягнуто до кримінальної відповідальності.

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що у ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому захисник наголошує у своїй апеляційній скарзі. Отже, на підставі оцінки й аналізу наведених доказів, суд правильно визнав винним ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги захисника вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при розгляді кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та

-12-

обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, у межах санкції статі, за якою його засуджено, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, і належним чином вмотивував у цій частині своє рішення. Крім того, судом першої інстанції взято до уваги вчинення ОСОБА_6 злочину в період іспитового строку, встановленого вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2022, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, яке апеляційний суд вважає обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку апеляційного суду, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку не встановлено.

На інші доводи, які б давали підстави для зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і жодних доказів у підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів обвинуваченим не надано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а вирок, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що обвинуваченим та його захисником не заявлялось жодних клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, у тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

-13-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2024 щодо ОСОБА_17 , - без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді