Справа № 569/5394/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000129 від 13.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 358 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з вищою освітою, одруженої, адміністратора ЦНАП Великобичківської ОТГ Закарпатської області, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

1.1. 18.03.2025 до Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000129 від 13.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України з угодами про визнання винуватості, укладеними між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

1.2. Ухвалою Рівненського міського суду від 20.03.2025 призначено підготовче судове засідання.

2. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються особи

2.1. Формулювання обвинувачення ОСОБА_4

13.04.2024 ОСОБА_4 (надалі ОСОБА_4 ) призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 104 від 13.04.2024 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 1-го навчального взводу 2-ї навчальної роти НОМЕР_2 окремого навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Водночас, не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, військовослужбовець ОСОБА_4 , за пособництва адвоката ОСОБА_8 та своєї дружини ОСОБА_5 ухилився від несення обов`язків військової служби за наступних обставин.

Так, у квітні 2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.04.2024, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні, де здійснює свою адвокатську діяльність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася до останнього з проханням у сприянні звільнення свого чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

В ході розмови з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , знаючи, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні двоє спільних неповнолітніх дітей, вказав їй на можливість ухилення її чоловіка ОСОБА_4 від військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_1 фіктивних документів про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 виготовити фіктивні документи про народження третьої дитини, що дасть можливість ОСОБА_4 бути звільненим від проходження військової служби у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_8 , за грошову винагороду, зобов`язався організувати виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження ОСОБА_5 ще однієї дитини.

У свою чергу, ОСОБА_5 , під час вказаної розмови, бажаючи посприяти своєму чоловіку в ухиленні від військової служби, погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та, на прохання останнього, надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою подальшої організації ним виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження у неї третьої дитини.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на пособництво в ухиленні ОСОБА_4 від проходження військової служби, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідування місці та часі, але не пізніше 26.04.2024, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою підроблення медичного свідоцтва про народження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третьої дитини, а також надав такій персональні соціально-біографічні дані ОСОБА_5 .

У подальшому, вказана невстановлена слідством особа, не пізніше 26.04.2024, на підставі наданих ОСОБА_8 персональних соціально-біографічні даних ОСОБА_5 , виготовила підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 від імені лікаря ОСОБА_9 , з реквізитами «Хустського пологового будинку», про народження у останньої 20.04.2024 третьої дитини, тобто офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язку, з метою подальшого їх використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 завідомо підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини.

В подальшому, ОСОБА_8 шляхом надання вказівок та порад, проконсультував ОСОБА_5 , яким чином діяти надалі, щоб на підставі підробленого медичного свідоцтва про народження дитини оформити документацію для подальшого звільнення її чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

26.04.2024 ОСОБА_10 , діючи за вказівками та порадами ОСОБА_8 , використовуючи надане їй підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини отримала в Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024.

В подальшому, ОСОБА_5 особисто передала своєму чоловіку ОСОБА_4 , нотаріально завірені копії документів, які слугували підставою для його звільнення, в тому числі свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, який приїхав додому з військової служби у відпустку.

У свою чергу, солдат ОСОБА_4 , 08.05.2024, після повернення з відпустки у військову частину, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, звернувся до безпосереднього командира з рапортом, про звільнення його у запас з військової служби, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості, про наявність у нього підстав передбачених пп. «Г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років, до якого, як підтвердження підстав для звільнення з військової служби, додав фіктивне свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, достовірно знаючи при цьому, що його дружина ОСОБА_5 таку дитину не народжувала.

15.05.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 44-РС про виключення солдата ОСОБА_4 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, та направлено для зарахування на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.409 КК України, тобто в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_4 , 13.04.2024, наказом №104 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 1-го навчального взводу 2-ї навчальної роти НОМЕР_2 окремого навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який був призваний на військову службу за мобілізацією.

Водночас, не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, військовослужбовець ОСОБА_4 , за пособництва адвоката ОСОБА_8 та своєї дружини ОСОБА_5 , ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом використання завідомо підробленого документа за наступних обставин.

Так, у квітні 2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.04.2024, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні, де здійснює свою адвокатську діяльність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася до останнього з проханням у сприянні звільнення свого чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

В ході розмови з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , знаючи, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні двоє спільних неповнолітніх дітей, вказав їй на можливість ухилення її чоловіка ОСОБА_4 від військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_1 фіктивних документів про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 виготовити фіктивні документи про народження третьої дитини, що дасть можливість ОСОБА_4 бути звільненим від проходження військової служби у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_8 , за грошову винагороду, зобов`язався організувати виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження ОСОБА_5 ще однієї дитини.

У свою чергу, ОСОБА_5 , під час вказаної розмови, бажаючи посприяти своєму чоловіку в ухиленні від військової служби, погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та, на прохання останнього, надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою подальшої організації ним виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження у неї третьої дитини.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на пособництво в ухиленні ОСОБА_4 проходження військової служби, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідування місці та часі, але не пізніше 26.04.2024, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою підроблення медичного свідоцтва про народження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третьої дитини, а також надав такій персональні соціально-біографічні дані ОСОБА_5 .

У подальшому, вказана невстановлена слідством особа, не пізніше 26.04.2024, на підставі наданих ОСОБА_8 персональних соціально-біографічні даних ОСОБА_5 , виготовила підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 від імені лікаря ОСОБА_9 , з реквізитами «Хустського пологового будинку», про народження у останньої 20.04.2024 третьої дитини, тобто офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язку, з метою подальшого їх використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 завідомо підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини.

В подальшому, ОСОБА_8 шляхом надання вказівок та порад, проконсультував ОСОБА_5 , яким чином діяти надалі, щоб на підставі підробленого медичного свідоцтва про народження дитини оформити документацію для подальшого звільнення її чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

26.04.2024 ОСОБА_5 , діючи за вказівками та порадами ОСОБА_8 , використовуючи надане їй підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини отримала в Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024.

В подальшому, ОСОБА_5 особисто передала своєму чоловіку ОСОБА_4 , нотаріально завірені копії документів, які слугували підставою для його звільнення, в тому числі свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, який приїхав додому з військової служби у відпустку.

У свою чергу, солдат ОСОБА_4 , 08.05.2024, після повернення з відпустки у військову частину, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, звернувся до безпосереднього командира з рапортом, про звільнення його у запас з військової служби, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості, про наявність у нього підстав передбачених пп. «Г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років, до якого, як підтвердження підстав для звільнення з військової служби, додав фіктивне свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, достовірно знаючи при цьому, що його дружина ОСОБА_5 таку дитину не народжувала.

15.05.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 44-РС про виключення солдата ОСОБА_4 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, та направлено для зарахування на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

2.2. Формулювання обвинувачення ОСОБА_5

13.04.2024 ОСОБА_4 (надалі ОСОБА_4 ) призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 104 від 13.04.2024 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 1-го навчального взводу 2-ї навчальної роти НОМЕР_2 окремого навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Водночас, не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, військовослужбовець ОСОБА_4 , за пособництва адвоката ОСОБА_8 та своєї дружини ОСОБА_5 ухилився від несення обов`язків військової служби за наступних обставин.

Так, у квітні 2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.04.2024, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні, де здійснює свою адвокатську діяльність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася до останнього з проханням у сприянні звільнення свого чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

В ході розмови з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , знаючи, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні двоє спільних неповнолітніх дітей, вказав їй на можливість ухилення її чоловіка ОСОБА_4 від військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_1 фіктивних документів про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 виготовити фіктивні документи про народження третьої дитини, що дасть можливість ОСОБА_4 бути звільненим від проходження військової служби у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_8 , за грошову винагороду, зобов`язався організувати виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження ОСОБА_5 ще однієї дитини.

У свою чергу, ОСОБА_5 , під час вказаної розмови, бажаючи посприяти своєму чоловіку в ухиленні від військової служби, погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та, на прохання останнього, надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою подальшої організації ним виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження у неї третьої дитини.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на пособництво в ухиленні ОСОБА_4 проходження військової служби, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідування місці та часі, але не пізніше 26.04.2024, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою підроблення медичного свідоцтва про народження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третьої дитини, а також надав такій персональні соціально-біографічні дані ОСОБА_5 .

У подальшому, вказана невстановлена слідством особа, не пізніше 26.04.2024, на підставі наданих ОСОБА_8 персональних соціально-біографічні даних ОСОБА_5 , виготовила підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 від імені лікаря ОСОБА_9 , з реквізитами «Хустського пологового будинку», про народження у останньої 20.04.2024 третьої дитини, тобто офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язку, з метою подальшого їх використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 завідомо підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини.

В подальшому, ОСОБА_8 шляхом надання вказівок та порад, проконсультував ОСОБА_5 , яким чином діяти надалі, щоб на підставі підробленого медичного свідоцтва про народження дитини оформити документацію для подальшого звільнення її чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

26.04.2024 ОСОБА_5 , з метою пособництва своєму чоловіку ОСОБА_4 в ухиленні від військової служби, діючи за вказівками та порадами ОСОБА_8 , використовуючи надане їй підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини отримала в Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024.

В подальшому, ОСОБА_5 особисто передала своєму чоловіку ОСОБА_4 , нотаріально завірені копії документів, які слугували підставою для його звільнення, в тому числі свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, який приїхав додому з військової служби у відпустку.

У свою чергу, солдат ОСОБА_4 , 08.05.2024, після повернення з відпустки у військову частину, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, звернувся до безпосереднього командира з рапортом, про звільнення його у запас з військової служби, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості, про наявність у нього підстав передбачених пп. «Г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років, до якого, як підтвердження підстав для звільнення з військової служби, додав фіктивне свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, достовірно знаючи при цьому, що його дружина ОСОБА_5 таку дитину не народжувала.

15.05.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 44-РС про виключення солдата ОСОБА_4 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, та направлено для зарахування на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.409 КК України, тобто у пособництві в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_4 , 13.04.2024, наказом № 104 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 1-го навчального взводу 2-ї навчальної роти НОМЕР_2 окремого навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який був призваний на військову службу за мобілізацією.

У квітні 2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.04.2024, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні, де здійснює свою адвокатську діяльність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася до останнього з проханням у сприянні звільнення свого чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

В ході розмови з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , знаючи, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні двоє спільних неповнолітніх дітей, вказав їй на можливість ухилення її чоловіка ОСОБА_4 від військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_1 фіктивних документів про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 виготовити фіктивні документи про народження третьої дитини, що дасть можливість ОСОБА_4 бути звільненим від проходження військової служби у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_8 , за грошову винагороду, зобов`язався організувати виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження ОСОБА_5 ще однієї дитини.

У свою чергу, ОСОБА_5 , під час вказаної розмови, бажаючи посприяти своєму чоловіку в ухиленні від військової служби, погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та, на прохання останнього, надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою подальшої організації ним виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження у неї третьої дитини.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на пособництво в ухиленні ОСОБА_4 проходження військової служби, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідування місці та часі, але не пізніше 26.04.2024, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою підроблення медичного свідоцтва про народження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третьої дитини, а також надав такій персональні соціально-біографічні дані ОСОБА_5 .

У подальшому, вказана невстановлена слідством особа, не пізніше 26.04.2024, на підставі наданих ОСОБА_8 персональних соціально-біографічні даних ОСОБА_5 , виготовила підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 від імені лікаря ОСОБА_9 , з реквізитами «Хустського пологового будинку», про народження у останньої 20.04.2024 третьої дитини, тобто офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язку, з метою подальшого їх використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 завідомо підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та збут такого документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_4 , 13.04.2024, наказом № 104 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 1-го навчального взводу 2-ї навчальної роти НОМЕР_2 окремого навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який був призваний на військову службу за мобілізацією.

Так, у квітні 2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.04.2024, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні, де здійснює свою адвокатську діяльність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася до останнього з проханням у сприянні звільнення свого чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

В ході розмови з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , знаючи, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні двоє спільних неповнолітніх дітей, вказав їй на можливість ухилення її чоловіка ОСОБА_4 від військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_1 фіктивних документів про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 виготовити фіктивні документи про народження третьої дитини, що дасть можливість ОСОБА_4 бути звільненим від проходження військової служби у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_8 , за грошову винагороду, зобов`язався організувати виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження ОСОБА_5 ще однієї дитини.

У свою чергу, ОСОБА_5 , під час вказаної розмови, бажаючи посприяти своєму чоловіку в ухиленні від військової служби, погодилася на пропозицію ОСОБА_8 та, на прохання останнього, надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою подальшої організації ним виготовлення фіктивного медичного свідоцтва про народження у неї третьої дитини.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на пособництво в ухиленні ОСОБА_4 проходження військової служби, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідування місці та часі, але не пізніше 26.04.2024, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою підроблення медичного свідоцтва про народження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третьої дитини, а також надав такій персональні соціально-біографічні дані ОСОБА_5 .

У подальшому, вказана невстановлена слідством особа, не пізніше 26.04.2024, на підставі наданих ОСОБА_8 персональних соціально-біографічні даних ОСОБА_5 , виготовила підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 від імені лікаря ОСОБА_9 , з реквізитами «Хустського пологового будинку», про народження у останньої 20.04.2024 третьої дитини, тобто офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язку, з метою подальшого їх використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 завідомо підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини.

В подальшому, ОСОБА_8 шляхом надання вказівок та порад, проконсультував ОСОБА_5 , яким чином діяти надалі, щоб на підставі підробленого медичного свідоцтва про народження дитини оформити документацію для подальшого звільнення її чоловіка ОСОБА_4 від проходження військової служби.

26.04.2024 ОСОБА_5 , з метою пособництва своєму чоловіку ОСОБА_4 в ухиленні від військової служби, діючи за вказівками та порадами ОСОБА_8 , використовуючи надане їй підроблене медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження нею 20.04.2024 третьої дитини отримала в Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 від 26.04.2024, яке передала своєму чоловіку ОСОБА_4 для звільнення останнього, зокрема на підставі нього, з військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

3. Відомості про укладені угоди про визнання винуватості

3.1. 13.03.2025 між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , укладено угоди про визнання винуватості.

3.2. За змістом угод формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.

3.3. В угодах міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 винуватості у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

3.4. Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угод.

3.5. Окрім зазначеного, угодами передбачені наслідки їх укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки їх невиконання викладені у ст. 476 КПК України.

4. Позиції учасників судового провадження

4.1. Прокурор у судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угод сторонами, зазначив про відповідність умов угод про визнання винуватості вимогам законодавства і просив їх затвердити.

4.2. Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили, що угоди укладені ними добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось, повідомили, що в повному обсязі розуміють характер обвинувачення та погоджуються з його формулюванням, зазначеним в угодах та обвинувальному акті, беззастережно визнають свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Вказали, що цілком розуміють наявність у них права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких їх обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їхню користь.

Обвинувачені зазначили, що обізнані про вид та розмір покарання, погоджуються на призначення такого покарання, а також підтвердили, що усвідомлюють правові наслідки невиконання угод.

4.3. Захисник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав угоди про визнання винуватості. Наголосив на тому, що укладення даних угод є добровільним актом усіх сторін. Також захисник підтвердив, що був залучений до процедури укладання угод з моменту їх ініціювання та роз`яснив обвинуваченим істотні умови угод та наслідків укладання.

5. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам КПК України та КК України

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угод суд має встановити їх відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у їхньому затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості та долучені до угод документи, заслухавши думки прокурора, обвинувачених та їх захисника, суд дійшов таких висновків.

5.1. Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В даному кримінальному провадженні угоди між прокурором та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 складені та підписані 13.03.2025 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_6 , про що сторони підтвердили і в судовому засіданні.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченими укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, та зважаючи на примітку до ст. 45 КК України не відносяться до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що свідчить про дотримання вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Згідно з положеннями абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до змісту обвинувального акта, у цьому кримінальному провадженні потерпілі відсутні, також інкримінованим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не було завдано матеріальної шкоди. Тому вимоги абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України дотримані.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст.. 472 КПК України. суд встановив, що угоди про визнання винуватості відповідають формальним і змістовним вимогам, оскільки містять формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону. При цьому, сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченими.

В угодах зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про їх укладення, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченими у кримінальному провадженні, характер і тяжкість вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.

5.2. Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.

Наявність суспільного інтересу в угодах, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі, відшкодування матеріальних збитків в узгодженому розмірі є свідченням наявності суспільного інтересу.

В цьому кримінальному провадженні суд встановив наявність інтересу для суспільства в затвердженні угод про визнання винуватості, який полягає у своєчасному розкритті кримінальних правопорушень, що забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи.

Суд вважає, що наявність суспільного інтересу також полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства невідворотності покарання за вчинене правопорушення. Обвинувачені та інші особи мають можливість оцінити негативні наслідки вчинення кримінальних правопорушень та відмовитись від їх вчинення у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угод про визнання винуватості суспільному інтересу.

5.3. Щодо порушення умовами угод прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угод на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угод не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Крім того, з досліджених у судовому засіданні угод про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угод не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинувачених у цьому провадженні. Угодами також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

За таких обставин умови угод не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

5.4. Щодо добровільності укладення угод

Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, мають спричинити відмову у її затвердженні судом.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угод та спільну узгодженість усіх викладених у них умов.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинувачених.

З огляду на зазначене, суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, та дійшов висновку, що укладення угод відповідає дійсній волі сторін.

5.5. Щодо можливості виконання обвинуваченими взятих на себе за угодами зобов`язань.

За змістом п. 5 ч. 4 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Для кожного з обвинувачених в угодах про визнання винуватості визначені наступні обов`язки: сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення, органом досудового розслідування, правдиво та повною мірою відповідати на всі питання, добровільно надавати всю інформацію у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 і не вправі замовчувати відомі факти щодо вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із сприянням в ухиленні ОСОБА_4 від військової служби.

У судовому засіданні обвинувачені підтвердили обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, визнали свою винуватість. Кожен із обвинувачених надав викривальні показання як щодо себе, так і щодо іншого обвинуваченого та осіб, кримінальні провадження відносно яких виділені в окреме провадження, також зобов`язалися співпрацювати зі стороною обвинувачення у розслідуванні обставин кримінального правопорушення, а тому суд прийшов до висновку, що обвинувачені виконали взяті на себе зобов`язання у цій частині.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що визначене в угодах покарання і інші обов`язки є для обвинувачених зрозумілими та посильними для виконання.

Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченими взятого на себе зобов`язань за умовами угод.

5.6. Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.

Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угодах про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченими у присутності захисника обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 своєї винуватості у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

5.7. Щодо відповідності узгодженого сторонами угод покарання вимогам КПК України та КК України.

За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, у випадку досягнення такої домовленості.

Вимогами ч. 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченими покарання на предмет відповідності вимогам закону.

За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом угод про визнання винуваті сторони погодили ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 409 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. На підставі ст. 70 КК України шляхом складання покарань остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та штраф в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. Крім того сторонами узгоджено призначення покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Також, сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 409 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Крім того сторонами узгоджено призначення покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, суд враховує особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які раніше не судимі, мають постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризуються, офіційно працевлаштовані, не перебувають на обліках в лікарів нарколога та психіатра, мають на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання щодо кожного обвинуваченого, а саме а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених суд визнає вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, їх тяжкість, стадію кримінальних правопорушень, особи винних, позитивні характеристики за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність заподіяної кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди, відношення до вчиненого, суд прийшов до висновку про можливість призначити узгоджене в угодах про визнання винуватості покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України. Суд вважає доцільним встановити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іспитовий строк два роки.

При звільненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням суд вважає за необхідне покласти на них такі обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом перевірено правильність застосування сторонами вимог ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі та штрафу. При цьому суд наголошує на тому, що положення ч. 3 ст. 72 КК прямо вказують на необхідність застосування вимог статті 70 КК щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, оскільки передбачають не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу, а лише неможливість складення цього покарання з іншими видами покарань під час призначення їх за сукупністю кримінальних правопорушень і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання, буде відповідати тяжкості вчиненим правопорушенням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

6. Висновки суду

З урахуванням встановлених обставин, угоди про визнання винуватості, укладені між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідають як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, встановлено не було, тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаних угод про визнання винуватості та призначення обвинуваченим узгодженого сторонами покарання.

7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

7.1. Цивільний позов

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

7.2.Процесуальні витрати

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта витрати на залучення експертів відсутні.

7.3.Заходи забезпечення кримінального провадження

7.3.1.Арешти майна

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2024 (справа №308/15591/23, провадження 1-кс/308/4705/24) накладено арешт на майно а саме: мобільний телефон марки iPhone XS ІМЕІ 1 № НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 та мобільний телефон марки VIVO моделі V2120 ІМЕІ 1 № НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_8 з сім-карткою № НОМЕР_9 , упаковані в спец-пакет № WAR1880568; військовий квиток на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_10 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; договір купівлі-продажу №06 від 18.07.2020 на 2 аркушах, акти приймання-передачі трактора від 18.07.2020 на 1 аркуші, заяву ОСОБА_4 від 02.02.2023 на 1 аркуші, завірену копію паспорту громадянина України НОМЕР_12 гр. ОСОБА_4 на 1 аркуші, повідомлення ФОП ОСОБА_4 від 09.07.2024 на 1 аркуші, на яких наявні підписи та рукописний текст гр. ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_5 від 05.06.2024 на 1 аркуші, які упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»; повістку 4078 на ім`я ОСОБА_4 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 аркуші, тимчасове посвідчення № НОМЕР_13 від 22.12.2004 на ім`я ОСОБА_4 про прийняття на тимчасовий облік запасу ЗСУ.

Оскільки зазначений арешт на майно накладався з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи ухвалення судом вироку, потреби у використанні як доказів вказаних речей немає, отже арешт належить скасувати.

7.4.Щодо речових доказів

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, суд вирішує долю речових доказів наступним чином.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки iPhone XS ІМЕІ 1 № НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 та мобільний телефон марки VIVO моделі V2120 ІМЕІ 1 № НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_8 з сім-карткою № НОМЕР_9 , упаковані в спец-пакет № WAR1880568; військовий квиток на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_10 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; договір купівлі-продажу №06 від 18.07.2020 на 2 аркушах, акти приймання-передачі трактора від 18.07.2020 на 1 аркуші, заяву ОСОБА_4 від 02.02.2023 на 1 аркуші, завірену копію паспорту громадянина України НОМЕР_12 гр. ОСОБА_4 на 1 аркуші, повідомлення ФОП ОСОБА_4 від 09.07.2024 на 1 аркуші, на яких наявні підписи та рукописний текст гр. ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_5 від 05.06.2024 на 1 аркуші, які упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»; повістку 4078 на ім`я ОСОБА_4 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 аркуші, тимчасове посвідчення № НОМЕР_13 від 22.12.2004 на ім`я ОСОБА_4 про прийняття на тимчасовий облік запасу ЗСУ, після набрання вироком законної сили необхідно повернути ОСОБА_4 .

У судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено з кримінального провадження №0000265, розслідування у якому на даний час не завершено.

Постановою про визнання речовим доказом від 13.03.20215 визнано речовим доказом медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження ОСОБА_5 третьої дитини.

З урахуванням наведеного, оскільки потреба у використанні як доказу вказаного документу продовжує існувати, то речовий доказ слід залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2025 між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000129 від 13.03.2025.

2. Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 4 ст. 409 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

3.На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

4. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2025 між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000129 від 13.03.2025.

6. Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

7. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

8. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

9. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

10. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2024 на мобільний телефон марки iPhone XS ІМЕІ 1 № НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 та мобільний телефон марки VIVO моделі V2120 ІМЕІ 1 № НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_8 з сім-карткою № НОМЕР_9 , упаковані в спец-пакет № WAR1880568; військовий квиток на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_10 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; договір купівлі-продажу №06 від 18.07.2020 на 2 аркушах, акти приймання-передачі трактора від 18.07.2020 на 1 аркуші, заяву ОСОБА_4 від 02.02.2023 на 1 аркуші, завірену копію паспорту громадянина України НОМЕР_12 гр. ОСОБА_4 на 1 аркуші, повідомлення ФОП ОСОБА_4 від 09.07.2024 на 1 аркуші, на яких наявні підписи та рукописний текст гр. ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_5 від 05.06.2024 на 1 аркуші, які упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»; повістку 4078 на ім`я ОСОБА_4 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 аркуші, тимчасове посвідчення № НОМЕР_13 від 22.12.2004 на ім`я ОСОБА_4 про прийняття на тимчасовий облік запасу ЗСУ.

11. Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- мобільний телефон марки iPhone XS ІМЕІ 1 № НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 та мобільний телефон марки VIVO моделі V2120 ІМЕІ 1 № НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_8 з сім-карткою № НОМЕР_9 , упаковані в спец-пакет № WAR1880568; військовий квиток на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_10 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України Слідче управління»; договір купівлі-продажу №06 від 18.07.2020 на 2 аркушах, акти приймання-передачі трактора від 18.07.2020 на 1 аркуші, заяву ОСОБА_4 від 02.02.2023 на 1 аркуші, завірену копію паспорту громадянина України НОМЕР_12 гр. ОСОБА_4 на 1 аркуші, повідомлення ФОП ОСОБА_4 від 09.07.2024 на 1 аркуші, на яких наявні підписи та рукописний текст гр. ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_5 від 05.06.2024 на 1 аркуші, які упаковано в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»; повістку 4078 на ім`я ОСОБА_4 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 аркуші, тимчасове посвідчення № НОМЕР_13 від 22.12.2004 на ім`я ОСОБА_4 про прийняття на тимчасовий облік запасу ЗСУ - повернути ОСОБА_4 ;

- медичне свідоцтво № 7/32 від 22.04.2024 про народження ОСОБА_5 третьої дитини - залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів.

12. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

13. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

14. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1