Справа № 457/989/25
провадження №1-кс/457/283/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Трускавець

Слідча суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участі скаржника ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 25 червня 2025 року звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Свою скаргу мотивував тим, що 11 червня 2025 року він подавав скаргу до суду, яка була повернута йому відповідною ухвалою. 01 червня 2025 року він звернувся з заявою про злочин до ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, яка була зареєстрована у журналі ЄО № 3753 02 червня 2025 року за ст. 129 КК України. Його заяву прийняли у поліції та видали йому на руки талон-повідомлення № 3753. Звертає увагу на те, що він подавав заяву про злочин, а не повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Він подавав клопотання до РВП ГУНП про надання йому відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей за даним фактом у цей реєстр, однак він не отримав належної відповіді та витягу з ЄРДР. Працюючи на посаді інспектора з кадрів КНП «Трускавецька міська лікарня» під час виконання робочих обов`язків на його адресу почали поступати погрози його життю і здоров`ю зі сторони співробітника ОСОБА_5 . 15 квітня 2025 року ОСОБА_6 прийшов до його кабінету та без причини почав його принижувати нецензурною лайкою, в його адресу лунали принизливі слова. Керуюча лікарнею ОСОБА_7 проігнорувала його усну скаргу щодо поведінки ОСОБА_8 , з якою він звертався до неї 15 квітня 2025 року, тому він подав письмову скаргу для вжиття заходів, оскільки у її присутності ОСОБА_6 продовжував принижувати його образливими словами. Погрози зі сторони ОСОБА_8 лунали на його адресу неодноразово в подальшому, у зв`язку з чим він звертався у поліцію, а згодом захворів. 29 травня 2025 року він повернувся до роботи після лікарняного, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 знову прийшли до його кабінету та продовжили свої дії з погрозами. Вважає, що вказані особи створюють загрозу його життю та здоров`ю, а тому їх слід притягнути до кримінальної відповідальності. Просить зобов`язати СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 01 червня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 129 КК України, та розпочати досудове розслідування.

Скаржник у судовому засіданні підтримав свою скаргу та доводи, наведені у ній, просив розпочати досудове розслідування за його заявою від 01 червня 2025 року.

Представник ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в суд для розгляду скарги не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідча суддя прийшла до наступного висновку.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 5 стаття 214 КПК України регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім цього, порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів скарги, 01 червня 2025 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України. У заяві ОСОБА_3 вказав, що працюючи на посаді інспектора з кадрів КНП «Трускавецька міська лікарня» під час виконання робочих обов`язків на його адресу почали поступати погрози його життю і здоров`ю зі сторони співробітника ОСОБА_5 . 15 квітня 2025 року ОСОБА_6 прийшов до його кабінету та без причини почав його принижувати нецензурною лайкою, в його адресу лунали принизливі слова. Того ж дня він звернувся до ОСОБА_9 як до керівника з усною скаргою щодо поведінки ОСОБА_8 , який також прийшов у її кабінет та продовжив свої погрози. Внаслідок таких дій він захворіва та потрапив до лікарні. Після повернення до роботи дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не припинилися, тому він 27 травня 2025 року викликав поліцію. Під тиском він сказав працівникам поліції, що конфлікт вичерпано, однак вказані особи далі принижують його та погрожують його життю та здоров`ю, а тому їх слід притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 129 КК України.

Згідно з талоном-повідомленням Єдиного обліку № 3753 заяву ОСОБА_3 , прийнято та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України».

Відповідно до довідки, складеної заступником начальника поліції начальника СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до ЄРДР матеріали за заявою ОСОБА_3 надіслано для розгляду начальнику ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області. У ході дослідження обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 , відібрано пояснення в ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . На підставі отриманих даних у ході дослідження скаржнику 09 червня 2025 року надано відповідь, згідно з якою після проведеної перевірки за заявою ОСОБА_3 прийнято рішення поро припинення розгляду звернення.

Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також необхідно зазначити, що кваліфікація злочинів у кримінальному праві це точна кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії у суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між ознаками суспільно-небезпечної дії і ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону. При проведенні досудового слідства функцію кваліфікації злочину здійснюють уповноважені на це особи: слідчі, прокурори, що находить своє втілення у відповідних процесуальних документах: повідомленні про підозру, обвинувальному акті.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя вважає, що в поданій заяві про вчинення злочину, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що учасники процесів зобов`язані додержуватись встановленого порядку та утримуватись від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Слід зауважити, що кримінальний процесуальний закон визначає механізм реалізації права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, втім не містить жодних запобіжників від зловживання цим правом з боку особи та не визначає алгоритм дій слідчого судді у випадку встановлення факту багаторазового (повторного) оскарження особою однієї і тієї самої бездіяльності уповноважених суб`єктів.

Втім подання таких скарг є достатньо вагомою підставою констатувати факт зловживання особою правом, тобто використання права всупереч його меті.

Кримінальний процесуальний закон не визначає межу, коли використання особою права набуває ознак зловживання ним, втім, Верховний Суд неодноразово висловлював позиції з цього приводу та зазначав, що заборона зловживання правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09 квітня 2019 року у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24 вересня 2019 року у справі №755/10138/16-к та від 19 лютого 2019 року у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Слідча суддя розцінює як спробу вплинути на прийняття вигідного для скаржника рішення його твердження, що він ініціюватиме звернення до Вищої Ради Правосуддя з метою надання правової оцінки прийнятому рішенню у справі слідчої судді у випадку незадоволення рішенням суду, тому, при розгляді скарги слідча суддя також враховує положення ст. 129 Конституції України, згідно з яким, суддя, при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб. При цьому слід зазначити, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судові рішення та процесуальні дії суду при розгляді цивільної, кримінальної, адміністративної справи, можуть бути переглянутими виключно у порядку та на підставах визначених відповідним процесуальним законом.

З огляду на вищенаведене слідча суддя приходить до переконання, що заява ОСОБА_3 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, так як в поданій заяві не міститься обґрунтованих відомостей на підтвердження обставин скоєння кримінальних правопорушень, аналогічне питання було предметом розгляду слідчого судді, а тому слідча суддя вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1