Справа № 712/5898/25
Провадження 1кп/712/736/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 (приймав участь в судовому

засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0003036 від 24.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси Черкаською окружною прокуратурою подано обвинувальний акт, який затверджено у кримінальному провадженні №0003036 від 24.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, без визначення розміру застави у зв`язку з вчиненням злочину, вчиненого із застосуванням насильства,з утриманням останнього у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)». В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органу досудового розслідування/суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків обвинувачення; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме передбачені п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що на даний час ОСОБА_5 неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не має місця праці, згідно п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України репутацію обвинуваченого, який судимий за вчинення ч. 1 ст. 121 КК України на шлях виправлення не став, та наразі обвинувачується у вчиненні повторно тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважає, що прокурором не було доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника, просив суд змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з реєстру доданого до обвинувального акту та документів, які додані до клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

30.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України. У зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування ОСОБА_5

10.10.2023 оголошено в розшук, а 11.06.2024 у міжнародний розшук.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 12.06.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

24.12.2024 надійшла інформація НЦБ Інтерполу в Італійській Республіці про затримання 19.12.2024 ОСОБА_5 на території Італійської Республіки.

07.04.2025 відбулась фактична передача вказаної особи від компетентних органів Італійської Республіки і цього ж дня останній затриманий органом досудового розслідування на території України та 08.04.2025 доставлений до державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», яка визначена Міністерством юстиції України (Департаментом з питань виконання кримінальних покарань).

07.04.2025 досудове розслідування відновлено у зв`язку із встановлення місцеперебування підозрюваного та доставлення його на територію України.

Уповноваженим органом для попереднього утримання визначено державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» місце утримання під вартою виданого підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.04.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.05.2025.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 21.07.2025 року.

Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 обумовлене продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та які не зменшилися.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тобто, фактично, інститут запобіжного заходу введений у кримінальний процес для того, щоб саме запобігати спробам неналежної процесуальної поведінки обвинувачених.

Суд вважає, що прокурором доведено продовження існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , після вчинення кримінального правопорушення нікого не повідомив, не намагався вжити заходів, щодо надання медичної допомоги потерпілому, не повідомив про вказану подію працівникам поліції, не викликав швидку медичну, що вказує на намагання приховати обставини події з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, останній з місця вчинення злочину зник, місце перебування обвинуваченого було невідоме, та в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 після скоєння злочину виїхав за кордон, та тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, а саме до моменту його затримання компетентними органами Італійської Республіки, та прийняття рішення про видачу (екстрадицію) до України останнього, для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Також продовжує існувати ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, який обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 до події проживав в будинку АДРЕСА_1 , де і проживають свідки обвинувачення та і сам потерпілий ОСОБА_6 , у зв`язку з цим, обвинувачений матиме реальну можливість здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2023 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, та під час відбування іспитового строку за вказаним вироком суду, наразі обвинувачується у вчинені нового умисного злочину проти життя і здоров`я, що підтверджує наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд оцінює в сукупності всі обставини, а саме передбачені п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що на даний час ОСОБА_5 неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не має місця постійного праці, згідно п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України репутацію обвинуваченого, який судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України на шлях виправлення не став, та наразі обвинувачується у вчиненні повторно тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Суд вважає неможливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, у порівнянні з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання; особисту поруку; заставу; домашній арешт, оскільки вищевказані запобіжні заходи за своєю сутністю та характером не зможуть запобігти вищеперерахованим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в межах двомісячного строку без визначення розміру застави, у зв`язку з вчиненням злочину, вчиненого із застосуванням насильства, підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший більш м`який суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.177-178, 331, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 2 ( два ) місяці з дня винесення даної ухвали, тобто по 15 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням останнього у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 діб.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15.07.2025 року.

Повний текст ухвали проголошено 16.07.2025 року о 11 годині 00 хвилин.

Головуючий: