Справа № 146/1313/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000100 від 17 травня 2024 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Цамбула, Лозовського району, Республіки Молдова, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді старшого бойового медика 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 13 травня 2024 року приблизно о 18.00год. перебуваючи біля магазину «Вікторія», що розташований в с. Гнатків Тульчинського району Вінницької області по вул. Лесі Українки, 5а під час словесного конфлікту з місцевим жителем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи на меті заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар лівою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий впав на землю, отримавши в результаті падіння тілесне ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому нижньої третини великогомілкової кістки з бічним зміщенням на поперечника кістки та оскольчатий перелом верхньої третини малогомілкової кістки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав і пояснив, що в травні 2024 року він був біля магазину «Вікторія», що знаходиться в центрі села Гнатків та розпивав спиртні напої з потерпілим, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими хлопцями. Під час цього між ним та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка в ході якої ОСОБА_6 встав та наніс йому удар кулаком в голову, після чого хлопці розтягнули їх. Далі обвинувачений в стані афекту повернувся до потерпілого та вдарив його рукою. Після удару потерпілий похитнувся назад та сів собі на ногу. Хлопці викликали потерпілому швидку, оскільки в того боліла нога, а він пішов додому. Вважає, що його дії є неправомірними, оскільки він мав себе стримати та не наносити ударів потерпілому. Зазначив, що потерпілий перший наніс йому удар та в нього були тілесні ушкодження, однак до поліції з даного приводу він ен звертався.

Вказав, що цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди не визнає, оскільки ним були нанесені ненавмисні тілесні ушкодження, тому моральна шкода відсутня, крім цього першим бійку розпочав саме потерпілий.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що в травні 2024 року він разом з обвинуваченим та ще деякими знайомими хлопцями сиділи біля магазину «Вікторія», що знаходиться в центрі села Гнатків та розпивали спиртні напої. ОСОБА_4 почав ображати його нецензурними словами, потерпілий себе не стримав та вдарив кулаком в область голови обвинуваченого. Після чого хлопці їх розтягнули і обвинувачений ОСОБА_4 пішов додому, а він залишився біля магазину. Через 15-20 хвилин обвинувачений повернувся, підійшов до нього, взяв його за плече, розвернув та наніс удар в голову від чого потерпілий упав. Далі хлопці викликали йому швидку допомогу, оскільки після падіння в нього сильно боліла нога. Приїхала швидка допомога та забрала його до лікарні.

Пояснив, що оскільки обвинувачений не вибачився за нанесені тілесні ушкодження, тому він звернувся до поліції.

Чим наносив йому обвинувачений удар він не пам`ятає.

В лікарні лікувався біля місяця, на даний час самопочуття погане, ще потрібні операції.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди підтримав, зазначив, що йому були завдані моральні страждання, порушено його звичний спосіб життя, оскільки були болі від нанесених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що в травні 2024 року він разом з потерпілим, обвинуваченим та ще деякими хлопцями сиділи в нього вдома та вживали спиртні напої, через деякий час вони вирішили піти в центр села Гнатків до магазину «Вікторія», де продовжили відпочивати. Під час перебування біля магазину «Вікторія» між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка в ході якої вони виражалися нецензурними словами. Далі потерпілий наніс удар кулаком в область голови обвинуваченому, після чого хлопці їх розборонили. Свідок посадив обвинуваченого в автомобіль та хотів відвезти його додому, однак напівдорозі обвинувачений попросив зупинити автомобіль, та сказав, що далі піде сам. Однак обвинувачений повернувся назад до магазину «Вікторія», де зачепив потерпілого та штовхнув його, потерпілий похитнувся та впав. Далі ОСОБА_6 почав кричати, що його болить нога та вони викликали швидку.

Свідок ОСОБА_8 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що в травні 2024 року він разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та іншими хлопцями сиділи біла магазину «Вікторія», що в центрі села Гнатків та розпивали спиртні напої. Обвинувачений та потерпілий посварилися, однак з якої причини він не пам`ятає. Потерпілий наніс удар обвинуваченому, після чого хлопці їх розтягнули. Далі обвинуваченого відправили додому, а потерпілий залишився з ними. Хто відвіз ОСОБА_4 додому він не пам`ятає. Через деякий час він почув крики та побачив ОСОБА_6 який був на землі, ОСОБА_4 стояв біля нього та сварився. ОСОБА_6 хлопці підняли, посадили на лавку та викликали швидку.

Що сталося між обвинуваченим та потерпілим та хто кому наносив удари, після того як обвинувачений повернувся, він не бачив.

Далі приїхала швидка допомога та забрала потерпілого в лікарню.

Крім показів обвинуваченого, потерпілого, та свідків, даних в судовому засіданні, винуватість ОСОБА_4 також підтверджується, зокрема:

- висновком експерта від 31 травня 2024 рок № 49 у, згідно якої ОСОБА_6 нанесені слідуючі тілесні ушкодження: закритий гвинтоподібний перелом нижньої третини великогомілкової кістки з бічним зміщенням на поперечника кістки та оскольчатий перелом верхньої третини малогомілкової кістки. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого(х) твердого(х) предмету(ів), можливо 13 травня 2024 року і згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, п. 2.2.1.б.в." затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21 доба, які не є небезпечними для життя потерпілого. Вищевказані переломи мають множинний і гвинтоподібний характер. Для їх виникнення більш характерні дії у вигляді повороту (кручіння) кінцівки навколо своєї вісі при розвороті потерпілого (можливо з послідуючим падінням). Але неможливо виключити і подвійний механізм дії- удар в нижню третину гомілки з послідуючим її крученням ( обертання) навколо своєї вісі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2024 року, згідно якого ОСОБА_4 вказав, де саме, яким чином та при яких обставинах наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винен у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, старостинський округ щодо обвинуваченого компрометуючими матеріалами не володіє, згідно службової характеристики ОСОБА_4 характеризується посередньо, думку потерпілого, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді громадський робіт.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

При вирішенні судом заявленого потерпілим цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 гривень суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Так, судом встановлено наявність причинного зв`язку між спричиненням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що мало місце 13 травня 2024 року та ушкодженнями середньої тяжкості ОСОБА_6 , якому заподіяли цілком природні моральні страждання, що негативно вплинули на його фізичний та психічний стан, вимагали додаткових зусиль для організації життя потерпілого.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань та переживань ОСОБА_6 , яких він зазнав у зв`язку із завданими йому тілесними ушкодженнями, лікуванням внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_4 , а саме те, що потерпілий був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, втратив душевну рівновагу і спокій, а тому, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 слід визначити в сумі 20000 грн.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.

При вирішенні цивільного позову судом враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 14.02.2018 по справі № 344/10730/15-ц, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, суд не вправі відмовити в такому позові з таких підстав.

Речові докази у даному кримінальному провадженні та витрати на залучення експерта відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 190 (ста дев`яноста ) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 грн ( двадцять тисяч гривень) моральної шкоди.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1