Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2814/25
Провадження № 1-кп/644/587/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Харкові кримінальне провадження №0000323 від 13.03.2025 у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30.07.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч.4 ст.185 КК України

УСТАНОВИВ:

08.03.2025 у період часу з 08 години 00 хвилин по 08години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив велосипед марки SPELLI SX3200, чорно-синього кольору, рама алюмінієва, номер рами 829M15-А, який 07.03.2025 залишив за місцем його мешкання потерпілий ОСОБА_5 , перебуваючи у гостях. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: вищезазначеного велосипеда, який належить ОСОБА_5 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», обвинувачений ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, будучи упевненим, що його дії залишаться не поміченими, шляхом вільного доступу таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 велосипед марки SPELLI SX3200, чорно-синього кольору, рама алюмінієва, номер рами 829M15-А, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи складає 5499,67 грн.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України визнав в повному обсязі. Не оспорював фактичні обставини кримінального провадження та розмір матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_5 в наслідок його протиправних дій. Пояснив, що при обставинах, викладених в обвинувальному акті, він, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_5 та будучи упевненим, що його дії залишаться не поміченими, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 велосипед марки SPELLI SX3200. Не оспорював, що своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5499,67 грн. При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями, та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі; з положеннями ч.3ст.349 КПК України та наслідками її застосування ознайомлений; на момент розгляду справи в суді цивільний позов до обвинуваченого не заявлений.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в повному обсязі і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного ним кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, суд не має сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого та за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин у справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують особу обвинуваченого. Суд роз`яснив учасникам судового розгляду застосування ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають обставинам кримінального провадження.

Оцінивши зібрані під час кримінального провадження і досліджені в судовому провадженні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст.50,65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення у період відбування покарання з іспитовим строком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття; обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме принципу індивідуалізації та співмірності.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 30.07.2024 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.07.2024, остаточне покарання суд визначає за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України та вважає за можливе обрати принцип часткового складання покарань, частково приєднавши до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 у виді 2 (двох) років обмеження волі, що відповідно до положень п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України підлягають переведенню в позбавлення волі строком на 1 (один) рік із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

При цьому, суд враховує вимоги ч. 4 ст.71 КК України, згідно із якими остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення.

По даному кримінальному провадженню запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення судово товарознавчих експертиз судовим експертом ОСОБА_6 судом не розглядалося, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 із застосуванням положень п.п. б) п.1 ч.1 ст. 72 КК України із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Суддя ОСОБА_1