печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001323 від 14.07.2025 про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (зі слів),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 слідчий СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Із матеріалів клопотання та доданих до нього документів убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме - у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, пов`язаного з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Згідно з даними досудового розслідування, 14.07.2025 близько 00 год. 08 хв., за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 25/28, під час дії комендантської години, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, групою осіб, з особливою зухвалістю та явною неповагою до суспільства, вчинили хуліганські дії відносно невстановленого перехожого, а також потерпілого ОСОБА_10 , який намагався зупинити правопорушення. Зокрема, підозрюваний, діючи спільно з іншими особами, застосував фізичне насильство до потерпілого, завдавши йому не менше одного удару кулаком у щелепу, а також ударів ногами по тілу та голові після того, як потерпілого повалили на землю.

Факт вчинення підозрюваним зазначених дій підтверджується протоколами огляду місця події, допитами потерпілого та свідків, впізнаннями за фотознімками, протоколами огляду відеозапису, а також іншими матеріалами кримінального провадження № 0001323 від 14.07.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України.

15.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, спираючись на те, що ризики на його думку не обґрунтовані та нічим не підтверджені, просив домашній арешт в нічний період доби.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

З`ясувавши правову позицію прокурора та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про його необґрунтованість, у зв`язку з чим у його задоволенні належить відмовити з наступних підстав.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. До заходів забезпечення кримінального провадження віднесені й запобіжні заходи.

Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, що полягають у тимчасовому обмеженні прав людини згідно з кримінальним процесуальним законодавством, і мають на меті припинити та запобігти новим кримінальним правопорушенням, забезпечити виконання покладених на особу обов`язків та її належну поведінку.

Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України). При цьому найбільш тяжким (винятковим) запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що :

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Запобіжний захід має бути адекватним і відповідати обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та іншим обставинам провадження. Запобіжний захід повинен забезпечувати процесуальну поведінку підозрюваного та запобігати усім ризикам, які доведені стороною обвинувачення.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0001323 від 14.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

15.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Так обґрунтованість підозри доведена матеріалами кримінального провадження; беззаперечним є факт перебування підозрюваного на місці події, участь у конфлікті з потерпілим.

Таким чином, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України є обґрунтованою та підтверджена в ході судового розгляду цього клопотання.

Ризики, на які посилається прокурор, повністю доведені, оскільки:

- підозрюваний хоча й вчинив нетяжкий злочин, проте з особливою зухвалістю, в скоєному не розкаюється, в судовому засіданні пояснив, що постійного місця проживання немає, тому що фактично до домоволодіння за адресою вказаною в клопотанні його не пускають родичі, з огляду на той спосіб життя який він веде, мешкає зі слів з бабусею, проте доказів на підтвердження не надав ані суду, ані досудовому слідству, тож ризик переховування слідчий суддя вважає доведеним (п.1.ч.1.ст.177 КПК України);

- ризик впливу на свідків та потерпілого суд також вважає доведеним, з огляду на те, що підозрюваному відомі їх анкетні дані, а з огляду на обставини вчинення правопорушення, яке відзначилось особливою мстивістю та зухвалістю( п.3 ч.1 ст. 177 КПК України);

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється ( п.5 ч.1 ст.1 77 КПК України) є доведеним, оскільки відповідно до витягу з ІПНП "Армор" ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за злісну непокору працівникам поліції (протокол № ВАБ 568980), дрібне хуліганство (протокол № ГП 293263), керування тз особою, яка не має права керування таким тз (протокол № ЕПР 1 310996), розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях (постанова № ГП 293263), розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях (постанова № ЕГА 1575271), не виконання водіями вимог про зупинку (протокол № ЕПР1 311007), керування тз особою в стані алко-, нарко- чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (№ЕПР1 310984): окрім того 10.01.2025 скеровано до Печерського районного суду м. Києва обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 ККУ (судова спрова № 757/3680/25-к). Вказані обставини свідчать про підтвердження ризиків вчинення нових правопорушень, оскільки підозрюваний вже набув статусу обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, пов`язаному із побоями, у підозрюваного відсутні легальні джерела доходів, суспільно-корисною працею він не займається, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 1, 3ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До компетенції слідчого судді за КПК України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, детектива та прокурора.

Отже, до повноважень слідчого судді віднесено здійснення судового контролю за дотримання прав, свобод та законних інтересів усіх учасників кримінального провадження, в тому числі потерпілого.

В даному випадку запобіжний захід, про застосування якого просить сторона обвинувачення вочевидь не відповідає, ані суспільній небезпечності злочину, ані особі підозрюваного. Не враховує його поведінку, що передувала вчиненню злочину та після його вчинення, не відповідає іншим обставинами кримінального провадження.

При цьому слід врахувати, що запобіжний захід застосовується з метою досягнення ефективності кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається. Формальне застосування запобіжного заходу також не передбачено вимогами чинного КПК України.

В силу положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналізуючи особу підозрюваного, слід звернути увагу, про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_4 родини не має, за зареєстрованим місцем мешкання не проживає, оскільки як встановлено в судовому засіданні, проживає у бабусі, з його слів. Приводом конфлікту стало зауваження сторонньої особи , яка відреагувала на хуліганські дії групи осіб, до складу якої входив ОСОБА_4 . Останні, нехтуючи загальноприйнятими нормами моральності та поведінки у суспільстві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зневажливо ставлячись до оточуючих та нехтуючи їхніми правами, безпричинно, під малозначним надуманим приводом, почали висловлюватись нецензурною лайкою на адресу раніше незнайомого невстановленого перехожого, принижуючи його честь та гідність, почали бігти за ним по вулиці та наздогнавши, почали завдавати ударів останньому. Такі дії останнього, а саме їх безперервність та зухвалість, свідчать про його небажання припинити злочинну діяльність, про відсутність критичного ставлення до своєї поведінки.

Наведені обставини свідчать у сукупності, що застосування до ОСОБА_4 , такого запобіжного заходу як домашній арешт не буде запобігати ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Застосування такого запобіжного заходу буде порушувати права інших учасників кримінального провадження, зокрема, потерпілого, який зазнав шкоди від протиправної поведінки зазначених осіб.

Крім того, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту унеможливлюється відсутністю підтверджених відомостей про фактичне місце проживання підозрюваного, який в судовому засіданні пояснив, що не може перебувати за зареєстрованим місцем проживання.

Таким чином, правові і процесуальні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відсутні, тому слідчий суддя позбавлений можливості формально застосувати до нього такий запобіжний захід, оскільки це не буде сприяти цілям та задачам кримінального судочинства. Тобто в ході судового розгляду встановлено недостатність застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

Між тим, в силу положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя не вправі самостійно обрати більш тяжкий запобіжний захід, оскільки вирішує лише ті питання, що винесені сторонами на розгляд слідчого судді та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно із вимогами ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що клопотання слідчого є необґрунтованим, оскільки застосування запобіжного заходу, про який просить, не буде досягати завдань кримінального провадження та є порушенням принципів законності, верховенства права та публічності, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 25, 206, 131, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001323 від 14.07.2025 про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1