Провадження № 1-кс/344/6386/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000495 від 13.08.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000495 від 13.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за здійсненням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будучи депутатом Надвірнянської міської ради Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області та призваним на військову службу за мобілізацією призначений на посаду начальника фінансової групи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Так, ОСОБА_5 при вступі на службу до лав Збройних Сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірним та відданим українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, під час проходження військової служби зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язують ОСОБА_5 додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022

№ 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком

на 30 діб.

Надалі, строк дії введеного на території України воєнного стану продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3654-IX, Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, до 09.11.2024, Указом Президента України від 14.01.2025 р. №26/2025 затвердженим Законом України від 15.01.2025 р. № 4220-ІХ, - до 09.05.2025, Указом Президента України від 14.07.2025 р. № 478/2025 затвердженим Законом України від 15.07.2025 р. № 4524-ІХ, - до 05.11.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Водночас, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію»

від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022

№ 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації на строк 90 діб.

Разом з тим, в подальшому строк дії проведення загальної мобілізації продовжено Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженого Законом України від 02.05.2022 № 2264-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2501-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2739-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2916-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3058-IX, продовжено строк проведення загальної мобілізації до 18.08.2023, Указом від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-IX, Указом від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-IX, Указом від 05.02.2024 № 50/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-IX, Указом від 06.05.2024 № 272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3685-IX, та Указом від 23.07.2024 № 470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024

№ 3892-IX), - до 09.11.2024, Указом Президента України від 14.01.2025 р. №26/2025 затвердженим Законом України від 15.01.2025 р. № 4220-ІХ, - до 09.05.2025, Указом Президента України від 14.07.2025 р. № 478/2025 затвердженим Законом України від 15.07.2025 р. № 4524-ІХ, - до 05.11.2025.

Згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України службовими особами у ст.ст. 364, 368, 368-2, 369 Кримінального кодексу України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам Збройних Сил України забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Статтею 24 цього ж Закону визначено, що службові особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, сержант ОСОБА_5 виконуючи обов`язки начальника фінансової групи ІНФОРМАЦІЯ_2 , був особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно з п. 14 «Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (надалі - Порядок) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559, військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках: взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста; якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного; зміни категорії щодо військового обов`язку; відсутності місця для внесення змін; невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку; втрати (зіпсування); виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559.

Відповідно до пунктів 15 Порядку громадяни зобов`язані надійно зберігати військово-обліковий документ на бланку, стежити за своєчасним і точним внесенням до нього змін та дотримуватися правил військового обліку.

Згідно з пунктом 16 Порядку про втрату військово-облікового документа на бланку громадянин України зобов`язаний повідомити керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (керівнику відповідного органу СБУ, підрозділу розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку.

Також пунктом 17 Порядку передбачено, що для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку та надати кольорову фотокартку встановленого розміру.

Якщо громадянин України за станом здоров`я не може пересуватися (є особою з обмеженою мобільністю) або визнаний в установленому порядку недієздатним, що підтверджується відповідними документами, із заявою може звернутися особа, яка здійснює за ним догляд, або його опікун.

Згідно з пунктом 18 Порядку військово-обліковий документ на бланку повинен бути виданий (замінений) протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки або його відділі (відповідному органі СБУ, підрозділі розвідувального органу).

Відповідно до пункту 19 Порядку зміни до військово-облікового документа на бланку вносяться за письмовим зверненням громадянина України протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви, поданої громадянином України, крім відомостей щодо проходження військової служби, якщо її строк потребує уточнення у військовій частині (установі) або архівній установі.

Окрім цього, відповідно до пункту 20 Порядку військово-обліковий документ на бланку видається особі під особистий підпис, крім випадків, визначених в абзаці другому пункту 17 цього Порядку, у відомості видачі військово-облікових документів на бланку за формою згідно з додатком 2 з одночасним доведенням правил військового обліку.

Проте, будучи обізнаним з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 всупереч обов`язку неухильного їх дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого та невстановлених посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин за наступних обставин.

Так, у першій половині серпня 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, житель Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 , не маючи актуального військово-облікового документу, не уточнивши вчасно адресу проживання, номери засобів зв`язку та інші персональні дані (на виконання пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»), звернувся до свого знайомого ОСОБА_5 , який проходить службу на посаді начальника фінансової групи ІНФОРМАЦІЯ_2 для обговорення можливості оновити військово-облікові дані, виготовити військово-облікові документи та отримати тимчасове звільнення військовозобов`язаного від призову, що надається на законних підставах, оскільки ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи.

У зв`язку з цим, 11.08.2024 ОСОБА_6 в ході зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_5 , що мала місце поблизу адміністративної будівлі Надвірнянського РТЦК за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, м. Надвірна, вул. Комунальна, 5, поцікавився в останнього щодо можливості оновлення військово-облікових даних, виготовлення військово-облікових документів та отримання тимчасового звільнення військовозобов`язаного від призову, що надається на законних підставах.

У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел, направлений на вимагання та подальше одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди для себе та невстановленої досудовим розслідуванням службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якою планував діяти за попередньою змовою групою осіб, за забезпечення безперешкодного оновлення військово-облікових даних, видачу невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою відповідних військово-облікових документів та отримання тимчасового звільнення військовозобов`язаного від призову, що надається на законних підставах.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 22.08.2025 близько 11 години 45 хвилин в ході зустрічі із ОСОБА_6 біля супермаркету «АТБ» за адресою: в. Грушевського 1А, с. Назавизів, Надвірнянського району зазначив останньому, що за умови надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, він діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечить безперешкодне проходження ОСОБА_6 військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , що необхідно для оформлення військово-облікового документу. Також, зазначив, що для виготовлення військово-облікового документу з оформленням тимчасового звільнення військовозобов`язаного від призову та надання відповідної довідки йому потрібно буде надати ще від 200 до 500 доларів США.

Надалі, ОСОБА_5 26.08.2025 близько 15 години 20 хвилин, у ході зустрічі із ОСОБА_6 , що мала місце в салоні автомобіля марки «Hyundai» моделі «Tucson», іноземний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » біля будівлі ЦНАП Надвірнянської міської громади за адресою:вул. Визволення, 2, м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення та збагачення невстановлених посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_6 , для себе та на користь невстановлених посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що в перерахунку на національному валюту України, відповідно курсу НБУ, становить 41 509,4 гривень за забезпечення безперешкодного оновлення військово-облікових даних, видачі невстановленою досудовим розслідуванням особою відповідних військово-облікових документів та отримання тимчасового звільнення військовозобов`язаного від призову, що надається на законних підставах.

Таким чином, ОСОБА_5 , начальник фінансової групи ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи службовою особою, діючи умисно та з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, одержав для себе та третіх осіб, від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становило 41 509,4 гривень, за вчинення в його інтересах дій із використанням наданого йому службового становища.

11 вересня 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , сержанту, начальнику фінансової групи ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимому, вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті передбачає позбавлення волі до десяти років.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення;

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки гласне досудове розслідування тільки розпочато, а тому на даний час ще не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження (в тому числі предмет неправомірної вигоди);

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити займатися незаконною діяльністю щодо пов`язану з вимаганням та одержанням неправомірної вигоди.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання більш м`якого запобіжного заходу не являється за можливе.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього, незрозумілим є питання щодо місця постійного проживання підозрюваного, так як фактичне місце проживання підозрюваного не співпадає з місцем реєстрації підозрюваного.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального провадження, із яких випливає, що ОСОБА_5 вчинив умисне діяння, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди з використанням умов воєнного стану, вбачається необхідність у разі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі вище викладеного, а також неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні вважала кваліфікацію злочину невірною, ризики не доведеними, просила врахувати характеризуючі дані особи підозрюваного та відмовити в задоволенні поданого клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що 11 вересня 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

11 вересня 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційнім та згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допиту свідків, протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом обшуку.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочину, за яке судом може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, це створює ризики переховуватися від досудового розслідування.

Однак прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік, стан здоров`я, який раніше не судимий, одружений, позитивні характеристики.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 листопада 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90840 ( дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 09 листопада 2025 року включно обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської

спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1