Провадження № 1-кп/686/1286/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000090 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Жмеринка Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, маючого на утриманні шестеро малолітніх дітей, не працюючої, раніше судимої, за ч.2 ст.111 КК України,

встановив:

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні звернулась до суду з клопотанням про продовження на 60 діб строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , посилаючись, з-поміж іншого, й на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а передбачені ст. 177 КПК України ризики: переховування від суду; знищення, схову або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, на теперішній час продовжують існувати. Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 не заперечили щодо задоволення заявленого прокурором клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення поданого прокурором клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Крім цього, згідно з ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку суду, наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, є обґрунтованими. Підстав для зміни обвинуваченій міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, на цей час суд не вбачає.

Так, відносно обвинуваченої ОСОБА_6 під час досудового розслідування - 11.04.2025 р. було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2025 р. до 14.09.2025 р. включно. До спливу цього строку судове провадження, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та проведених у кримінальному провадженні процесуальних (слідчих) дій (згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування), завершити не представляється можливим.

Також, суд ураховує, що ризики, наявність яких була доведена прокурором у суді при застосуванні відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також при продовженні строку тримання її під вартою, істотно не зменшились. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, який, за своїм характером, представляє особливу суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, у справі не з`ясовані усі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі не допитані свідки, а відтак обвинувачена, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання ОСОБА_6 процесуальних рішень по справі.

Відомості про особу ОСОБА_6 , яка є раніше судимою особою, однак має постійне місце проживання, родину, на утриманні шестеро малолітніх дітей, про яких піклується матір обвинуваченої, не є визначальними і такими, що б давали можливість скасувати або змінити запобіжний захід на інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема й у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються і вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження його дії. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оскільки на даний час у країні діє воєнний стан, а обвинуваченій ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, суд, на підставі абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331, 350, 392 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 31 жовтня 2025 року включно.

Судовий розгляд відкласти до 14 год. 30 хв. 07 жовтня 2025 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває під вартою, доставити у судове засідання під конвоєм.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді