Провадження № 1-кс/947/5894/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ржищів Київської області, громадянин України, одружений, без дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

25 квітня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001520 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та послався на визнання провини та допомогу слідству. Звернув увагу на непомірний розмір запропонованої прокурором застави. Крім того, на думку адвоката, інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, домашній арешт в нічний час доби здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

23.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.332 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України . Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі - Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

1)на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках - по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) - по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах - відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого востаннє продовженоУказом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, який затверджено Верховною Радою України, відповідним Законом України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України,захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 на території України з 24.02.2024 введено режим воєнного стану, на період дії якого обмежено виїзд за кордон чоловікам віком від 18 до 60 років та жінкам-військовозобов`язаним. Разом з тим, не поширюються обмеження щодо виїзду за межі України на осіб, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації - усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Враховуючи особливості законодавства України в період дії воєнного стану, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи вступили в попередню змову з метою особистого збагачення шляхом вчинення злочинів у вигляді організації незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають мобілізації на території України, через державний кордон, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій.

Надалі, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи розробили план протиправної діяльності, який полягав в наступному. ОСОБА_7 підшукувала осіб чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України, виявили бажання уникнути мобілізації та безперешкодно виїхати за межі країни. Після підбору відповідного кандидата ОСОБА_7 пропонувала йому стати опікуном малолітньої чи неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, що забезпечить відстрочку від мобілізації та право безперешкодно виїхати за межі територію України (відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року).

Отримавши згоду від таких осіб, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою на виконання відомого співучасникам спільного злочинного плану, надавали інструкції щодо подальших дій останніх, контролювали процес збирання та подання документів до органів опіки та піклування, забезпечували неправдивими документами з метою встановлення опіки (піклування) над дітьми, позбавленими батьківського піклування, такими особами, а також, використовуючи знайомства із посадовими особами служб у справах дітей, лобіювали та прискорювали прийняття рішення щодо призначення підібраних ними осіб опікунами чи піклувальниками дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, звертається із заявою до служби у справах дітей за місцем свого проживання та подає такі документи: 1) копію документа, що посвідчує особу; 2) копію реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу) (за наявності); 3) копію документа, де зазначено унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); 4) довідку про заробітну плату за останніх шість місяців або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків або довідка про подану декларацію про майновий стан і доходи за попередній календарний рік; 5) копію свідоцтва про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі); 6) висновок про стан здоров`я заявника, складений за формою згідно з додатком 5; 7) довідку про наявність чи відсутність судимості для кожного заявника, видана територіальним центром з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання заявника; 8) документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням (для осіб, які бажають утворити прийомну сім`ю або на власній житловій площі дитячий будинок сімейного типу, - документ, що підтверджує право власності); 9) документ, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) заявника та членів його сім`ї, які проживають з ним на спільній житловій площі (для осіб, які бажають утворити прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу); 10) довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявниками; 11) письмову згоду всіх повнолітніх членів сім`ї, що проживають разом з особою, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, утворити прийомну сім`ю або на власній житловій площі дитячий будинок сімейного типу, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально, або написана власноручно в присутності посадової особи, яка здійснює прийом документів, про що робиться позначка на заяві із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності), підпису посадової особи та дати; 12) згоду другого з подружжя, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально (якщо особа, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, перебуває в шлюбі) (п. 40 Постанови).

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, за невстановлених обставин, приблизно в серпні 2023 року, підшукали серед чоловічого населення України особу призовного віку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виявив бажання уникнути мобілізації в Україні та безперешкодно виїхати за її межі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину ОСОБА_4 державного кордону України, ОСОБА_7 та інші невстановлені особи обрали як спосіб забезпечення безперешкодного виїзду за межі України призначення останнього піклувальником над дітьми, позбавленими батьківського піклування - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі ОСОБА_4 , діючи за вказівками ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, приблизно в середині вересня 2023 року звернувся до Служби у справах дітей Черкаської міської ради із заявою про взяття його на облік кандидатів в опікуни, піклувальники.

В подальшому, реалізуючи спільний злочинний план, ОСОБА_10 та інші невстановлені особи, при невстановлених обставинах, сприяли в отриманні ОСОБА_4 рішення щодо встановлення піклування над неповнолітніми дітьми.

З цією метою, при невстановлених обставинах ОСОБА_7 та інші невстановлені особи підробили в невстановленому місці, час та спосіб довідку про доходи акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07.08.2023 року № 48-11Е, згідно якої ОСОБА_4 начебто працює останні 6 місяців в АТ КБ «Приватбанк» на посаді програміста,договір оренди квартири від 05.06.2023, розташованої у АДРЕСА_2 , згідно якої ОСОБА_11 орендував вказане житлове приміщення у власника ОСОБА_12 , а також акт обстеження умов проживання потенційного опікуна, піклувальника від 13.09.2023 року, які повністю не відповідають дійсності, забезпечивши ОСОБА_4 цими підробленими документами, які останній надав до служби у справах дітей Черкаської міської ради.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради Черкаської області від 27.12.2023 № 2001, враховуючи висновок служби у справах дітей Черкаської міської ради «Про доцільність встановлення піклування та відповідність його інтересам дітей» від 19.12.2023 № 4940/30-02-27, встановлено піклування над неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та призначено їх піклувальником громадянина України ОСОБА_4 , 1998 року народження, надані йому права і покладені обов`язки законного представника дітей згідно з чинним законодавством.

Надалі, ОСОБА_4 , використовуючи всі необхідні документи для виїзду за кордон (рішення щодо встановлення піклування над дітьми ОСОБА_74, закордонні паспорти для дітей ОСОБА_73), частину з яких було отримано на підставі підроблених документів та наданої ним недостовірної інформації, 14.03.2024 незаконно переправив неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України до Республіки Польша в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика».

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_11 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_7 від 11.04.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 04.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 з приводу виїзду з України та подорожі до США, під час розмови згадується громадянка США на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;

- розмова від 04.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , під час якої останній запитує, як саме вони будуть виїжджати з України та як потраплять до США, додаючи, що він говорив з ОСОБА_14 (громадянка США), яка каже, що краще, щоб вони їхали самостійно, і запитує ОСОБА_7 хто оплатить проїзд, на що ОСОБА_7 каже, що ОСОБА_14 оплатить проїзд та перебронює готель в Кракові, а також спеціально прилетить забрати їх. Також ОСОБА_13 запитує, чи треба буде їхати в Черкаси або можна буде «по звонку решить», на що ОСОБА_7 говорить, що то питання до ОСОБА_16 ( ОСОБА_15 );

- розмова від 04.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , під час якої останній розповідає, що мав розмову з Черкасами (за годину до цієї розмови у ОСОБА_13 зафіксовано зв`язок із ОСОБА_17 , яка є заступником начальника ССД Черкаської міської ради), поряд з цим ОСОБА_13 говорить про те, що «вони» (Черкаси) думали, що його вже перевели «як ОСОБА_18 » ( ОСОБА_4 ). Надалі ОСОБА_7 запитує, чи переживає він і говорить про те, що зараз « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_15 ) буде думати куди їх перевести;

- розмова від 04.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , під час якої ОСОБА_7 запитує чи «вона» ( ОСОБА_17 ) не телефонувала, у відповідь ОСОБА_13 відповідає, що ще ні. В свою чергу ОСОБА_7 говорить, що якщо «вона» ( ОСОБА_17 ) не дасть погодження, то « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_15 ) переведе вас в іншу службу. ОСОБА_7 говорить про те, що потрібно її «додавити, добивати», адже «вона» ( ОСОБА_17 ) більше брати не буде, через те, що закрили всі програми, по яким вони працювали. В кінці розмови ОСОБА_13 запитує, чи не розмовляла ОСОБА_7 з ОСОБА_14 (громадянка США);

- розмова від 05.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , під час якої останній говорить ОСОБА_7 , що «вона» ( ОСОБА_17 , оскільки за 2 хвилини до цієї розмови у ОСОБА_13 зафіксовано телефонне з`єднання з ОСОБА_17 ) не дасть погодження. Після ОСОБА_7 говорить ОСОБА_13 дзвонити до «ОСОБА_75» ( ОСОБА_15 ), яка має зайнятися питання переводу його до іншої служби, сама ОСОБА_7 пропонує Київо-Святошинський район, де у «неї» ( ОСОБА_15 ) є подруга;

- розмова від 05.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про проблеми з отримання погодження для ОСОБА_13 у м. Черкаси, обговорюються варіанти куди його можна перевести, звучать наступні особи « ОСОБА_20 » ( ОСОБА_21 ), « ОСОБА_22 » ( ОСОБА_23 ), « ОСОБА_24 » та « ОСОБА_25 » (не встановлені особи);

- розмова від 11.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , під час якої ОСОБА_7 починає розмову про « ОСОБА_26 » (ймовірно ОСОБА_27 - директор КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної державної адміністрації), який задавав питання стосовно « ОСОБА_25 » і запитував «Шо полтора часа їздила хрещення робити?», на що ОСОБА_15 відповідає «Какая разница, полтора-два часа», що додатково свідчить про неправдивість інформації про хрещення, яка використовується при встановленні опіки (піклування) на дітьми;

- розмова від 12.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , обговорюють навчання дітей ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , в свою чергу ОСОБА_7 говорить «посоветуйся с ОСОБА_14 (громадянка США);

- розмова від 14.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про «свідоцтва» (ймовірно про хрещення), які ОСОБА_15 має скинути «ОСОБА_76» (ймовірно ОСОБА_27 ), також ОСОБА_15 коментує це «Оно как бы прошло и я все утилизирую», що вказує на вжиття конспіративних заходів та знищення доказів протиправної діяльності з боку співучасників;

- розмова від 17.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , під час якої ОСОБА_15 говорить «денежку выслала американка», також ОСОБА_15 згадує ОСОБА_30 та говорить, що має забрати розпорядження «по опеке»; та від 19.03.2024 про поїздку ОСОБА_15 до м. Глухів, під час якої ОСОБА_7 говорить, щоб ОСОБА_15 не їхала, а просто «їй» перекинула, на що ОСОБА_15 заперечує, що «вона» так не захоче і минулого разу ОСОБА_15 «її» так само запитувала (при цьому, рішенням Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області №67 від 21.03.2024 ОСОБА_31 призначено опікуном 3х малолітніх ОСОБА_32 );

- розмова від 25.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , які обговорюють процес того, як забрати дітей зі Швейцарії (це малолітні діти ОСОБА_77, опікуном яких 21.03.2024 призначено ОСОБА_31 );

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , у якій обговорюють розмову з ОСОБА_33 ( ОСОБА_34 ), яка «не має виходу на ОСОБА_35 » ( ОСОБА_36 ) та ображає останню. ОСОБА_7 запитує, що сказала « ОСОБА_37 », на це ОСОБА_15 відповідає «шоб причесала справу до завтрашнього дня, в неї є можливість», планують швидко зробити документи яких не вистачає. ОСОБА_15 говорить « ОСОБА_38 ( ОСОБА_39 ) говорит ОСОБА_40 ( ОСОБА_41 ) мне тоже сегодня звонила», ОСОБА_7 запитує, що ОСОБА_39 сказала, на що ОСОБА_15 відповідає «Ниче, щас ОСОБА_38 расчешет тоже как положено», що вказує на введення в оману начальника ССД Донецької ОВА ОСОБА_42 відносно встановленої опіки ОСОБА_43 над дітьми ОСОБА_78;

- розмови від 26.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_44 , під час якої ОСОБА_45 інструктує ОСОБА_46 , що треба відповідати якщо йому подзвонять з метою перевірки, нагадує де і яких дітей він похрестив, а також наказує ОСОБА_47 нікому не говорити, що він спілкується з « ОСОБА_48 » ( ОСОБА_15 ), тільки зі «мною» ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_49 ( ОСОБА_50 ), що вказує на вжиття конспіративних заходів з боку співучасників;

- розмова від 02.04.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_44 , в ході якої ОСОБА_7 контролює процес отримання документів дітьми, над якими ОСОБА_44 встановив опіку;

- розмова від 02.04.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_51 (директор БО БФ «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «ДИТЯЧІ СТЕЖИНКИ», звідки діти ОСОБА_79, над якими ОСОБА_13 встановив опіку), під час якої обговорюється процес зустрічі з ОСОБА_14 (громадянка США) у аеропорту перед приїздом до України, а також згадують та обговорюють ОСОБА_13 .

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 260 КПК України, в автомобілі «Audi Q7» д/н НОМЕР_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_15 відносно та за участі ОСОБА_15 від 01.07.2024, з якого вбачається наступне:

- розмова від 28.05.2024, в ході якої ОСОБА_15 в присутності ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі, здійснює виклик до громадянки США на ім`я « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у якої вже знаходяться діти ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , опікуном, піклувальником яких є ОСОБА_55 . Під час розмови ОСОБА_15 в присутності ОСОБА_7 інструктує громадянку США, що треба відповідати правоохоронним органам, триматись на тому, що ОСОБА_56 хрестив дітей, бо якщо він скаже, що не є хрещеним батьком, у всіх будуть проблеми.

Грошові перекази за допомогою платіжної системи «Western Union», згідно аналізу яких встановлено, що громадяни США ОСОБА_57 надіслала 02.06.2022 на ім?я ОСОБА_7 2990 доларів США; ОСОБА_80 надіслала 20.09.2023 на ім?я ОСОБА_7 3500 доларів США ( ОСОБА_58 намагався встановити опіку на над дитиною ОСОБА_59 , однак завдяки правоохоронним органам йому відмовлено).

Банківські перекази, відомості про які отримано в ході проведених тимчасових доступів 06.06.2024, 19.06.2024, 21.06.2024, 20.09.2024, 01.10.2024, згідно аналізу яких встановлено, що у період з 28.08.2023 по 08.04.2024 зафіксовані грошові перекази від ОСОБА_7 на ім?я ОСОБА_13 (опікун малолітніх ОСОБА_81) в сумі 83420 гривень, та 12832 гривні на ім?я ОСОБА_60 (дружина ОСОБА_13 ).

За результатами аналізу стільникового зв`язку абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_7 , відомості про які отримано в ході проведених тимчасових доступів 18.03.2024, 19.06.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, встановлено, що остання контактує майже з усіма фігурантами кримінального провадження, в тому числі з ОСОБА_13 та ОСОБА_44 в часові періоди до, під час та після встановлення опіки, піклування.

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_61 від 02.03.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 25.01.2024 між ОСОБА_62 (мати ОСОБА_63 , який намагався встановити опіку на над дитиною ОСОБА_59 , однак завдяки правоохоронним органам йому відмовлено) та ОСОБА_64 (теща ОСОБА_63 ), в ході якої ОСОБА_64 говорить, що ОСОБА_65 ( ОСОБА_50 який обманом для здійснення тиску на посадовців різних рівнів представляється заступником керівника Офісу Президента ОСОБА_66 ) повідомив їй, що він займається документами української сторони, а ОСОБА_45 ( ОСОБА_7 ) займається американськими;

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_7 від 11.04.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 05.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про проблеми з отриманням погодження для ОСОБА_13 у м. Черкаси, обговорюються варіанти куди його можна перевести, звучать наступні особи «ОСОБА_20» (ймовірно ОСОБА_21 - начальник ССД Білогородської селищної ради Київської області), «ОСОБА_22» (ймовірно ОСОБА_23 - директор Сокальського районного центру соціальної служби для сім?ї, дітей та молоді), «ОСОБА_24» та «ОСОБА_25» (наразі невстановлені особи);

- розмова від 11.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , під час якої ОСОБА_7 починає розмову про « ОСОБА_26 » (ймовірно ОСОБА_27 - директор КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної державної адміністрації), який задавав питання стосовно «ОСОБА_25» і запитував «Шо полтора часа їздила хрещення робити?», на що ОСОБА_15 відповідає «Какая разница, полтора-два часа», що додатково свідчить про неправдивість інформації про хрещення, яка використовується при встановленні опіки (піклування) на дітьми;

- розмова від 14.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про «свідоцтва» (про хрещення), які ОСОБА_15 має скинути «ОСОБА_76» (імовірно ОСОБА_27 ), також ОСОБА_15 коментує це « ОСОБА_67 бы прошло и я все утилизирую», що вказує на знищення оригіналів підроблених свідоцтв про хрещення, які використано для незаконного встановлення опіки (піклування) над дітьми;

- розмова від 17.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , під час якої ОСОБА_15 говорить «денежку выслала американка», також ОСОБА_15 згадує ОСОБА_30 та говорить, що має забрати розпорядження «по опеке»; та від 19.03.2024 про поїздку ОСОБА_15 до м. Глухів, під час якої ОСОБА_7 говорить, щоб ОСОБА_15 не їхала, а просто «їй» перекинула, на що ОСОБА_15 заперечує, що «вона» так не захоче і минулого разу ОСОБА_15 «її» так само запитувала (при цьому, рішенням Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області №67 від 21.03.2024 ОСОБА_31 призначено опікуном 3х малолітніх ОСОБА_32 );

- розмова від 25.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , які обговорюють процес того, як забрати дітей зі Швейцарії (це малолітні діти ОСОБА_77, опікуном яких 21.03.2024 призначено ОСОБА_31 );

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 під час якої остання повідомляє, що дзвонила « ОСОБА_46 » ( ОСОБА_44 ), на це ОСОБА_7 говорить, що розмовляла з ОСОБА_68 ( ОСОБА_50 - постійно перебуває в Державі Ізраїль, ймовірний співучасник, який обманом видає себе за заступника керівника Офісу Президента ОСОБА_69 з метою тиску на посадовців усіх рівнів), який сказав їй, що ОСОБА_41 (начальник ССД Донецької ОВА) цікавиться, як опікун ( ОСОБА_44 ) дізнався, що діти (ОСОБА_77) знаходяться в Швейцарії, та говорить попередити « ОСОБА_70 » ( ОСОБА_39 - директор КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Крила Надії» Маріупольської міської ради»), що старший хлопець постійно спілкується з опікуном;

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , у якій обговорюють розмову з ОСОБА_33 ( ОСОБА_34 ), яка «не має виходу на ОСОБА_35 » ( ОСОБА_36 ) та ображає останню. ОСОБА_7 запитує, що сказала « ОСОБА_37 » (ймовірно ОСОБА_71 ), на це ОСОБА_15 відповідає «шоб причесала справу до завтрашнього дня, в неї є можливість», планують швидко зробити документи яких не вистачає. ОСОБА_15 говорить « ОСОБА_38 ( ОСОБА_39 ) говорит ОСОБА_40 ( ОСОБА_41 ) мне тоже сегодня звонила», ОСОБА_7 запитує, що ОСОБА_39 сказала, на що ОСОБА_15 відповідає « ОСОБА_72 расчешет тоже как положено», що вказує на введення в оману начальника ССД Донецької ОВА ОСОБА_42 відносно встановленої опіки ОСОБА_43 над дітьми ОСОБА_78;

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Крім того, підозрюваному інкримінуються саме дії щодо незаконного перетину кордону.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.8. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а отже, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, як на підозрювану в кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

3.9. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

Доводи сторони обвинувачення про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, є непереконливими з огляду те, прокурор не навів доводів про можливість їх перебування під контролем підозрюваного. Також сторона обвинувачення не надала відомостей, які свідчили б про здійснення ОСОБА_4 протиправної діяльності у минулому чи інших доводів на користь цього ризику.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.11. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками, які визначені слідчим або прокурором;

-носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2025 року включно.

Визначити розмір застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 20 червня 2025 року включно наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками, які визначені слідчим або прокурором;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1