Справа № 571/1195/25
Провадження № 1-кп/571/160/2025
УХВАЛА

22 травня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області , в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000052 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

в с т а н о в и в :

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000052 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано під час досудового розслідування до 25 травня 2025 року .

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на строк два місяці, оскільки на його переконання обвинувачений може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти дане кримінальне правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання мотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують домашній арешт, не зменшилися і надалі продовжують існувати.

На наявність зазначених ризиків вказує, що враховуючи тяжкість покарання за злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 та те, що він, не має постійного місця роботи, не має міцних соціальних зав`язків, що дає підстави вважати, що останній може намагатися переховуватися від слідства та суду. Також територія Сарненського (Рокитнівського) району Рівненської області є прикордонною, а саме: межує з територією республіки Білорусь, тому може залишити межі території. Також на території України запроваджено військовий стан через агресію зі сторони російської федерації та в декількох областях України відбуваються військові дії, тому може переховуватися на непідконтрольній території України.

На переконання сторони обвинувачення, в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти дане.

Захисник обвинуваченого з клопотанням прокурора не погоджується, вважає, що наведені у клопотанні ризики є необґрунтованими. Перебуваючи під домашнім арештом обвинувачений не допустив жодного порушення, належним чином виконує покладені на нього обов`язки. Обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, цивільну дружину, малолітню дитину, дружина хворіє, має інвалідність і їй протипоказана важка праця та тривала ходьба. Відсутність роботи обумовлене тим, що через застосований до нього домашній арешт, його роботодавець звільнила. Однак, готова назад взяти на роботу, у разі застосування іншого запобіжного заходу. Просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що повністю визнає свою провину та щиро розкаюється у вчиненому. Просить не обирати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд з цим, в матеріалах клопотання відсутні докази у підтвердження того, що обвинувачений може переховуватися від суду. В судовому засіданні прокурором підтверджено, що покладені на обвинуваченого обов`язки останній не порушував, що свідчить про його належну процесуальну поведінку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , має малолітню дитину, 2015 року народження. Також встановлено, що ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи довічно і їй протипоказана важка робота та тривала ходьба.

На переконання суду, стороною обвинувачення не наведено переконливих доказів у підтвердження того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких, встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у підготовчому судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка обвинуваченого може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж домашній арешт.

Відповідно до приписів ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку про доцільність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням кількох обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.

Керуючись ст.ст.177, 178,179, 181, 194, 196, 315, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто до 22 липня 2025 року обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду на визначені дату та час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання,роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Ухвала діє до 22 липня 2025 року включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 13 год. 45 хв. 26.05.2025.

Суддя ОСОБА_1