САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/836/25
Провадження №1-кс/726/640/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі серетаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці скаргу представника скаржника ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність ТУ БЕБ в Чернівецькій області,-

з участю:

представник скаржника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

10.06.2025 року до Садгірського районного суду м.Чернівці надійшла скарга представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_3 , на бездіяльність детективів ТУ БЕБ в Чернівецькій області, в рамках кримінального провадження №0000013 від 28.01.2025 року.

В скарзі зазначає, що ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 по даному кримінальному провадженню від 06.03.2025 року № 726/836/25 надано дозвіл детективам ТУ БЕБ в Чернівецькій області тимчасовий доступ до речей та документів … в тому числі до пасажирського автобусу марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з цим, постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 березня 2025 року №725/1405/25 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про ПМП №0033/UA408000/2025 від 22.01.2025 року, без конфіскації транспортного засобу, що використовувався для переміщення предметів порушення митних правил з приховуванням від митного контролю, тощо. Вказаною постановою вилучений транспортний засіб, а саме пасажирський автобус марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 повернуто власнику або уповноваженій ним особі.

В подальшому, постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено без задоволення, постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 березня 2025 року - залишено без змін.

Враховуючи, що водія ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) притягнуто до адміністративної відповідальності, рішення суду набрало законної сили, представник скаржника вважає, що пасажирський автобус марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 підлягає поверненню його власнику.

Представник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд скаргу задовольнити та повернути власнику пасажирський автобус.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення скарги та повернення пасажирського автобуса його власнику.

Скаргу розглянуто на підставі доданих до скарги документів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Дослідивши надані стороною докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ТУ БЕБ в Чернівецькій області, перебуває кримінальне провадження №0000013 від 28.01.2025 року.

Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.03.2025 року детективи ТУ БЕБ у Чернівецькій області отримали тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю їх вилучення, а саме: пасажирського автобусу, іноземного виробництва марки «MERCEDES-BENZ» модель «TRAVEGO 15SHD» 2008 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_3 , жовтого кольору з написом «Сонячний» 1 шт.

Із постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2025 року, встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів, що становить 168 164 грн. 85 коп., з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про ПМП №0033/UA408000/2025 від 22.01.2025 року, без конфіскації транспортного засобу, що використовувався для переміщення предметів порушення митних правил з приховуванням від митного контролю. Щодо вилученого транспортного засобу, а саме пасажирський автобус марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , суд постановив повернути власнику або уповноваженій ним особі.

Згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.04.2025 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено без задоволення, постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 березня 2025 року - залишено без змін.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу. Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, при винесенні даного рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання.

Дослідивши додані до клопотання документи, а саме: постанову Першотравневого районного суду від 06.03.2025 року, постанову Чернівецького апеляційногог суду від 02.04.2025 року, враховуючи, що водія ОСОБА_7 ) притягнуто до адміністративної відповідальності, постанова суду набрала законної сили, вбачається, що пасажирський автобус марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 підлягає поверненню його власнику.

Враховуючи наведене, майно про повернення якого порушується питання у скарзі, є тимчасово вилученим майном, арешт на нього не накладався, у зв`язку із чим, це майно підлягає негайному поверненню особі, в якої воно було вилучене.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя виснує пре те, що скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність детектива ТУ БЕБ в Чернівецькій області задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб ТУ БЕБ в Чернівецькій області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 28.01.2025, повернути пасажирський автобус марки «Mercedes-Benz» модель «TRAVEGO 15 SHD» 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власнику - турецькій фірмі ІНФОРМАЦІЯ_6 (АКГЮНЕШ ТУРИЗМ СЕЯХАТ ІНФОРМАЦІЯ_7 ) або уповноваженій особі

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1