Провадження № 1-кп/243/850/2025
Справа № 243/4680/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000441 від 01 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівці Миргородського району Полтавська області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період, бойового медика зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадянин ОСОБА_3 призваний відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 01.05.2025, ОСОБА_3 призначено на посаду бойового медика зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , яка входить у склад ВЧ НОМЕР_1 .

Про факт несення військової служби у час особливого періоду та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання та службові обов`язки.

У відповідності до ст.ст. 17,65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Проте, молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

В квітні 2025 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебував на поблизу м. Торецьк Бахмутського району Донецької області, де у невстановленому під час досудового розслідування будинку знайшов 200 (двісті) патронів калібру 5,4.5 мм.

Так, молодший сержант ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», поклав до свого рюкзака 200 (двісті) патронів калібру 5,45 мм та переніс його до тимчасового місця проживання, а саме будинку, який розташований у с. Білозірське Покровського району Донецької області, тим самим придбав та почав незаконно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

30.04.2025 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , під час руху на транспортному засобі, в багажному відділені якого знаходився рюкзак з 200 (двісті) патронами калібру 5,45 мм, проїжджаючи блок-пост «Стелла» поблизу населеного пункту Долина Краматорського району Донецької області був зупинений працівниками ВСП для перевірки документів та особистих речей.

30.04.2025 в період часу з 16 год. 57 хв. по 17 год. 11 хв. в ході проведення огляду місця події працівниками поліції було виявлено та вилучено 200 (двісті) патронів, калібру 5,45 мм, які є бойовими припасами, які ОСОБА_3 , придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

29 травня 2025 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватостіта скріплена підписами сторін.

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби військових злочинів; сплатити у повному обсязі витрати на проведення експертизи за даним кримінальним провадженням у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Покарання ОСОБА_3 узгоджене з урахуванням обставин, передбачених ст. 470 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування активно сприяв у проведенні кримінального провадження щодо себе; характеру та тяжкості обвинувачення; наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , також, обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження сторони узгодили на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року позбавлення волі на 1 (один) рік службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений, захисник та прокурор в підготовчому судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні підтвердила, що була присутня під час ініціювання угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - придбання та зберігання бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 29 травня 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді 1 (одного) року службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави, суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Долю речових доказів по справі слід вирішити з урахуванням вимог ст. 100 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 29 травня 2025 року, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000441 від 01 травня 2025 року, - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, замінити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року позбавлення волі на 1 (один) рік службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Строк відбування покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців рахувати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення засудженого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 47 КВК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/105-25/4403-БЛ від 09.05.2025 року в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Речові докази по справі:

195 патронів калібром 5,45 мм, 5 гільз від патронів калібром 5,45 мм, які були поміщені до сейф-пакету №5777942 та зберігаються у камері схову зброї ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя: ОСОБА_1