ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 Справа №607/740/25 Провадження №1-кп/607/1020/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0001537, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, українки, громадянки України, освіта середня, непрацюючої, одруженої, на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше судженої:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року за ч.1 ст.382 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України;

про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.382 КК України,-

встановив:

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.01.2024 у справі № 748/4709/23, яка набрала законної сили 23.01.2024, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У ОСОБА_4 , яка знала про те, що постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/4709/23, яка набрала законної сили, її притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, усвідомлюючи, що протягом вищезгаданого строку вона позбавлена права керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 , підриваючи авторитет органів правосуддя України, умисно порушила ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, 26.06.2024 року близько 10:30 год, по вул.Об`їзна, у м. Тернополі умисно керувала транспортним засобом «Fiat Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, їхала з швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, тому була зупинена працівниками Управління патрульної поліції міста Тернополя. Після зупинки транспортного засобу було виявлено, що ОСОБА_4 позбавлена права керувати транспортними засобами. Надалі, 26.06.2024 року працівниками Управління патрульної поліції міста Тернопіль, відносно ОСОБА_4 складено протокол серії ЕНА № 2478316 та постанову серії БАВ №217249 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.

В порядку передбаченому ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 надала відповіді: суть обвинувачення зрозуміла; винною себе визнає, не бажає надавати показання. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що визнання обвинуваченою ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого їй злочину є належним і допустимим доказом її винуватості. Отже, ОСОБА_4 необхідно визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її молодий вік, стан здоров`я та обставини, які пом`якшують покарання - це визнання вини, щире каяття, утримання двох малолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

Суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень їй необхідно призначити покарання передбачене ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.382 КК України ОСОБА_4 вчинила до ухвалення вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 11 грудня 2024 року. Тому, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року більш суворим покаранням призначеним цим вироком ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу винної, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, правову позицію прокурора ОСОБА_6 щодо призначення покарання з випробуванням, суд вважає, що ОСОБА_4 може бути перевихована без ізоляції від суспільства, а тому, в порядку передбаченому ст.75 КК України її доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись статтями 8, 63, 129 Конституції України, Розділом IV КПК України, статями 50, 51, 63, 65, 66, 75, 76, 382 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року більш суворим покаранням призначеним цим вироком ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі - 1 (один) рік 6 (шість) місяців з випробуванням та встановити їй іспитовий строк - 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1