Справа № 727/4085/25
Провадження № 1-кп/727/257/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-маркет» не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 20 лютого 2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000686 по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Чернівців надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 20 лютого 2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000686 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

20 лютого 2025 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що за адресою Сергія Скальда, 1 в м. Чернівцях, діючи в умовах воєнного стану, який був введений на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, маючи на меті особисте збагачення, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, відкрито, умисно, протиправно заволодів продуктами, а саме: алкогольним напоєм марки «Capitain Morgan Original Spiced Gold» 0,5 л в кількості 2 пляшки, вартість яких згідно з довідкою становить 314 грн 33 коп. без ПДВ кожна; упаковкою слабо соленої сьомги марки «Norven» 210 г, вартість якої згідно з довідкою становить 186 грн 80 коп. без ПДВ; пачкою чіпсів марки «Своя Лінія картопляні із смаком паприки» 110 г, вартість якої згідно з довідкою становить 39 грн 09 коп. без ПДВ; пачкою чіпсів марки «Lay's картопляні зі смаком крабу» 120 г, вартість якої згідно з довідкою становить 32 грн 64 коп. без ПДВ.

В подальшому ОСОБА_4 пройшовши повз касу розрахунку магазину «АТБ» без здійснення оплати за відповідний товар, направляючись на вихід із приміщення, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, був зупинений охоронцем магазину «АТБ» ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 , розуміючи, що його протиправні дії викрито та з метою утримання викраденого майна при собі, умисно протиправно з метою реалізації умислу на відкрите заволодіння майна, штовхнув ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав. Після чого ОСОБА_4 наніс декілька ударів ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_6 , чим завдав останньому тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_4 , із частиною викраденого майна, покинув приміщення магазину «АТБ» та розпорядився майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Вказав суду, що 20 лютого 2025 року близько 05 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що за адресою Сергія Скальда, 1 в м. Чернівцях, викрав дві пляшки алкогольного напою, упаковку соленої риби та дві пачки чіпсів. Побачив, що його намагався зупинити охоронець, але він його відштовхнув, після того, як охоронець впав на підлогу, наніс йому удари ногою в живіт та в обличчя. Після чого вибіг з магазин з частиною викрадених продуктів. Викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд. рахувалася

У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати. Обіцяв не вчиняти більше подібного. Завдані збитки відшкодував повністю.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, Спрямував до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, міру покарання просив призначити на розсуд суду.

Суд у порядку статті 325 КПК України вирішив провести судовий розгляд у відсутності представника потерпілої юридичної особи.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченого змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, згідно з вимогами частини 2 статті 349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У постанові від 14.06.2018 (справа №760/115405/16-к) Верховний Суд зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, рішення від 12.04.2012 у справі «Довженко проти України» (Заява № 36650/03)), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд також зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, молодого віку та виховувався і проживає без батька.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки.

Наведені обставини, на підставі статті 66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги особу обвинуваченого, незначну вартість викраденого майна, обставини, які пом`якшують покарання, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та тяжких наслідків, беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 186 КК України.

Відповідно до вимог статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд враховує положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

У рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» (Заява № 25978/07) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що наявні підстави для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які складаються з витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи та становлять 1591,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності до статті 124 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 368-370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-дві ідентичні пляшки алкогольного напою із надписом «Capitam Morgan original spised gold», об`ємом 0,5 літра - залишити у розпорядженні ТОВ «АТБ-маркет»;

- упакування від пачки з під чіпсів марки «Lays» зі смаком краба, упакування від пачки чіпсів марки «Chips» зі смаком паприки та упакування від риби форель слабосолена марки «Norven», які після проведення огляду разом із попереднім упакуванням поміщено до сейф пакету №WAR2019350 - знищити;

-картонну коробку із надписом «Садочок яблуко-виноградний», яку після проведення огляду разом із попереднім упакуванням поміщено до сейф пакету №WAR2019351 - знищити;

-кросівки марки «Puma», які після проведення огляду разом із попереднім упакуванням поміщено до сейф пакету №WAR1820773; спортивні штани чорного кольору із надписом «Adidas», кофту чорного кольору із капюшоном із надписом «Flight», куртку чорного кольору зі вставками сірого кольору, із капюшоном із надписом «asos», які після проведення огляду разом із попереднім упакуванням поміщено до сейф пакету №WAR1820772 - повернути ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи (№СE-19/126-25/3839-Д від 19.03.2025) в сумі 1591,80 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна грн 80 коп.).

Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений у випадку визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, представнику потерпілої юридичної особи.

Суддя ОСОБА_1