УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2025,

установив:

23.04.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вх. № 40491) клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2025.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурором ОСОБА_3 зазначено про таке.

Слідчими відділу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що відповідно до наявної у досудового слідства інформації, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 24.03.2018 є власником транспортного засобу, автомобіля марки «Ravon», модель «R4», 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Так, в ході розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, станом на 16.04.2025 власником транспортного засобу автомобіля марки «Ravon», модель «R4», 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси, зазначений ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , хоча відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України станом на 10.04.2025 (час затримання) власником вказаного транспортного засобу був ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_5 є близьким родичем ОСОБА_4 , а саме є двоюрідним братом останнього.

При цьому санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України, що встановлює відповідальність за злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 передбачає конфіскацію майна.

У зв`язку з викладеним, для забезпечення конфіскації майна як виду покарання виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 23.04.2025 суддею для розгляду справи визначено ОСОБА_1 25.04.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання слідчий прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва не з`явився, повідомлялася належним чином про дату та час судового засідання. Водночас прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

11.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 24.03.2018 є власником транспортного засобу, автомобіля марки «Ravon», модель «R4», 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Однак, станом на 16.04.2025 власником транспортного засобу автомобіля марки «Ravon», модель «R4», 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси, є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , а відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України станом на 10.04.2025 (час затримання) власником вказаного транспортного засобу був ОСОБА_4 .

Крім того, органом досудового розслідування втсановлено, що ОСОБА_5 є двоюрідним братом підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, однією із підстав накладення арешту є конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а отже в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави для його застосування.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано встановлено необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, оскільки також слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати завданням досудового розслідування, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в цьому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Сукупність вказаних обставин, а саме обізнаність ОСОБА_4 та його близьких родичів, на чию користь вчинялися угоди про перехід права власності, зокрема на машину, про підозру останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, свідчить про те, що вказане майно відчужено ОСОБА_4 саме з метою уникнення його конфіскації.

Слід зазначити, що оцінку законності переходу права власності на майно від підозрюваного ОСОБА_4 до його близьких родичів, суд надасть під час розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення рішення після його розгляду.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, можливості подальшої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2025 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на транспортний засіб - автомобіль марки «Ravon», модель «R4», 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який з 16.04.2025 відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрований за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1