Номер провадження: 11-кп/813/906/25
Справа № 493/373/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2024 року в кримінальному провадженні №0000677 від 02.09.2019 року, щодо:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Котовськ Одеської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, військовозобов`язаного, який проходить службу в Службі Безпеки України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Котовськ Одеської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою суду закрито кримінальне провадження №0000677 від 02.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Ухвалою суду вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до обвинувального акта, що надійшов до Балтського районного суду Одеської області 11.03.2020 року, органом досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи на посаді оперуповноваженого 3 сектору (з дислокацією у м. Білгород-Дністровський) 2 відділу 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Головного управління військової контррозвідки ДКР СБУ, являючись відповідно до примітки 1 ст.364 КК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» службовою особою правоохоронного органу, у порушення ст.ст.19, 68 Конституції України, ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.1, 2, 3, 5 Закону України «Про Службу безпеки України», діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, підбурив ОСОБА_7 до надання слідчому судді Котовського міськрайонного суду Одеської області, який знаходиться за адресою: Одеська область, м.Подільськ, пров. Спортивний, буд.1А, вул.Соборна, буд.92, а саме судді ОСОБА_13 неправомірної вигоди у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, що зі слів ОСОБА_12 складає 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень за вирішення питання щодо прийняття судового рішення про скасування арешту вилученого транспортного засобу «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка у свою чергу 13.09.2019 року, о 13:15 год., у м.Подільськ Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по проспекту Перемоги, буд.9, ОСОБА_7 перевела грошові кошти у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , якою володіє та фактично користується ОСОБА_11 , що є пособником ОСОБА_12 .

Таким чином, орган досудового розслідування стверджує, що ОСОБА_12 вчинив усі дії, які направлені на підбурювання ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень службовій особі, що займає відповідальне становище, та які фактично отримав пособник ОСОБА_11 на банківський рахунок № НОМЕР_2 , що свідчить про те, що ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України - підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що він, у серпні 2019 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , під час телефонної розмови з останньою повідомив їй, що він має можливість допомогти їй повернути вилучений працівниками поліції транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та для цього їй необхідно надати йому грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) гривень, які необхідно перевести на банківську картку № НОМЕР_2 .

ОСОБА_7 , будучи переконаною, що за інших умов, ніж як погодитись на умови надання ОСОБА_12 грошових коштів, вона не зможе отримати вилучений транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вимушено погодилась на вказану пропозицію.

У подальшому, 24.08.2019 року, о 14:46 год., у м.Балта Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по вул. Любомирська, буд.266, перевела грошові кошти у розмірі 3006 (три тисячі шість) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , якою володіє та фактично користується ОСОБА_11 , що дало змогу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вільно на власний розсуд розпоряджатися вказаними грошовими коштами.

У ході подальших телефонних розмов ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію єдиного умислу на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , повідомив останній, що для скасування арешту суду на транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинна надати ОСОБА_12 для подальшої передачі судді Котовського міськрайонного суду Одеської області грошові кошти у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США у якості неправомірної вигоди. При цьому, першу частину обумовленої суми у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, що зі слів ОСОБА_12 складає 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень, їй необхідно перевести на банківську картку № НОМЕР_2 , а другу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США надати після отримання судового рішення про скасування арешту на вилучений транспортний засіб.

На виконання умов ОСОБА_12 , ОСОБА_7 13.09.2019 року, о 13:15 год., у м. Подільськ Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по проспекту Перемоги, буд.9, перевела грошові кошти у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , якою володіє та фактично користується ОСОБА_11 , що дало змогу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вільно на власний розсуд розпоряджатися вказаними грошовими коштами.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Разом з цим, ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який перебував на посаді оперуповноваженого 3 сектору (з дислокацією у м.Білгород-Дністровський) 2 відділу 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Головного управління військової контррозвідки ДКР СБУ, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, порадами та шляхом надання засобу вчинення злочину - власної банківської картки № НОМЕР_2 сприяв ОСОБА_12 у вчиненні усіх дій, направлених на підбурювання ОСОБА_7 надати службовій особі, що займає відповідальне становище - слідчому судді Котовського міськрайонного суду Одеської області, який знаходиться за адресою: Одеська область, м.Подільськ, пров. Спортивний, буд.1А, вул. Соборна, буд.92, а саме судді ОСОБА_13 неправомірної вигоди у розмірі 500 (п?ятсот) доларів США, що зі слів ОСОБА_12 складає 12500 (дванадцять тисяч п?ятсот) гривень за вирішення питання щодо прийняття судового рішення про скасування арешту вилученого транспортного засобу «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка у свою чергу 13.09.2019 року, о 13:15 год., у м.Подільськ Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по проспекту Перемоги, буд.9, ОСОБА_7 перевела грошові кошти у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п?ятсот) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , які фактично отримав ОСОБА_11 , що свідчить про те, що ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України - пособництво у підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням службового становища.

Крім того, ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, у серпні - вересні 2019 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 сектору 2 відділу 7 Управління ГУ ВКР ДКР СБУ ОСОБА_12 , який з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , під час телефонної розмови з останньою повідомив їй, що він має

можливість допомогти їй повернути вилучений працівниками поліції транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та для цього їй необхідно надати йому грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) гривень, які необхідно перевести на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 , будучи переконаною, що за інших умов, ніж як погодитись на умови надання ОСОБА_12 грошових коштів, вона не зможе отримати вилучений транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вимушено погодилась на вказану пропозицію.

У подальшому, 24.08.2019 року, о 14:46 год., у м.Балта Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по вул. Любомирська, буд.266, ОСОБА_7 перевела грошові кошти у розмірі 3006 (три тисячі шість) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , якою володіє та фактично користується ОСОБА_11 , що дало змогу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вільно на власний розсуд розпоряджатися вказаними грошовими коштами.

У ході подальших телефонних розмов ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію єдиного умислу на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , повідомив останній, що для скасування арешту суду на транспортний засіб «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинна надати ОСОБА_12 для подальшої передачі судді Котовського міськрайонного суду Одеської області грошові кошти у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США у якості неправомірної вигоди. При цьому, першу частину обумовленої суми у розмірі 500 (п?ятсот) доларів США, що зі слів ОСОБА_12 складає 12500 (дванадцять тисяч п?ятсот) гривень, їй необхідно перевести на банківську картку № НОМЕР_2 , а другу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 (п?ятсот) доларів США надати після отримання судового рішення про скасування арешту на вилучений транспортний засіб.

На виконання умов ОСОБА_12 , ОСОБА_7 13.09.2019 року, о 13:15 год., у м.Подільськ Одеської області, за допомогою банківського терміналу, який розташований по проспекту Перемоги 9, перевела грошові кошти у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п?ятсот) гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , якою володіє та фактично користується ОСОБА_11 , що дало змогу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вільно на власний розсуд розпоряджатися вказаними грошовими коштами

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману вчинене за попередньою змовою групою осіб.

11.03.2020 року обвинувальний акт надійшов для розгляду до Балтського районного суду Одеської області.

30.07.2024 року оскарженою ухвалою суду закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, місцевий суд послався на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлений до Балтського районного суду Одеської області 04.03.2025 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст.219 КПК України, що є підставою для закриття кримінального провадження в порядку п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник потерпілої вказує, що судом безпідставно закрито кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не враховано, що строк досудового розслідування закінчувався 01.03.2020 року, а прокурором супровідний лист про направлення обвинувального акта до суду був складений 28.02.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Крім того, представник потерпілої посилається на те, що направлення обвинувального акта до суду 04.03.2020 року, а не 28.02.2020 року могло бути причиною недбалого ставлення до своїх обов`язків працівників поштової служби чи інших осіб, які не залежали від органу досудового розслідування чи потерпілої. Тому, на думку потерпілої та її представника відсутні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено без участі потерпілої ОСОБА_7 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду не подавала.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 підтвердив, що потерпіла ОСОБА_7 обізнана про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися в судове засідання, вважав за можливе здійснювати розгляд за її відсутності.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення. судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що потерпіла, будучи повідомленою про дату та час розгляду апеляційної скарги до суду не з`явилася, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; представника потерпілої, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який залишив вирішення питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду; обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст.219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч.5 ст.219 КПК строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24.10.2022 року (справа № 216/4805/20), відповідно до положень ч.5 ст.219 КПК (в редакції Закону України №2201-IX від 14.04.2022 року) не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Глава 24 КПК України регулює питання щодо закінчення досудового розслідування, а також порядок та підстави продовження строку досудового розслідування. Зокрема, параграф 1 згаданої Глави регламентує форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров?я особи.

Положеннями ст.113 КПК передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Крім того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). Тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складений, затверджений та вручений, а й безпосередньо направлений на адресу суду (постанови Верховного Суду, зокрема, від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 21 лютого 2023 року № 676/6434/21, від 16 березня 2023 року у справі №589/1633/19, від 18 травня 2023 року у справі № 760/28605/21).

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів встановлено наступне.

02.09.2019 року внесені відомості до ЄРДР за №0000677 про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст.368 КК України (а.п.197 т.1).

Постановою слідчого Другого СВ ТУ ДБР ОСОБА_14 від 30.10.2019 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000677 із ч.3 ст.368 КК України на ч.3 ст.369 КК України (п.12 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а.п.198-199 т.1).

30.10.2019 року внесені відомості до ЄРДР за №0000837 про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.190 КК України (п.30 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування, а.п.202 т.1).

Постановою прокурора ОСОБА_15 від 01.11.2019 року матеріали досудових розслідувань №0000677 від 02.09.2019 року та №0000837 від 30.10.2019 року об`єднані в одне провадження за №0000677 (п.43 Розділу І, п.17 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а.п.204-205 т.1).

01.11.2019 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України (п.32-33 Розділу І, п.18 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а.п. 100 т.4).

Цього ж дня, ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України (п.34-35 Розділу І, п.19 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а.п. 103-104 т.4).

24.12.2019 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 01.03.2020 року (справа №487/8060/19, провадження №1-кс/487/96637/19, а.п.19-22 т.3, (п.32 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування). Після 01.03.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не продовжувався та не зупинявся.

24.02.2020 року прокурором у кримінальному провадженні доручено слідчому виконати вимоги ст.290 КПК надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування (п.89 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування).

Цього ж дня, слідчим повідомлено підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисників про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (п.90-91 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування).

Одночасно, 24.02.2020 року підозрюваним ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисникам було відкрито матеріали досудового розслідування кримінального провадження (п.94-95 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування).

Тобто, ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування кримінального провадження тривало один день - 24.02.2020 року та не включається у строки досудового розслідування, оскільки є строком ознайомлення з матеріалами кримінального провадженні.

Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився 02.03.2020 року.

За таких обставин, саме до 02.03.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000677 відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 мав бути складений, затверджений та скерований до суду.

Разом з тим, обвинувальний акт був складений слідчим та затверджений прокурором 24.02.2020 року, цього ж дня вручений підозрюваним, супровідний лист за вих.№15/3-587вих-20 про направлення обвинувального акта до суду був складений прокурором 28.02.2020 року (а.п. 1-32 т.1).

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 поданий до відділення «Укрпошти» 04.03.2020 року та надійшов до місцевого суду 11.03.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування (а.п.1-32 т.1, а.п.118-120 т.4).

Подання прокуратурою обвинувального акта відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до відділення «Укрпошти» 04.03.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України 37564 від 04.03.2020 року та фіскальним чеком №55 від 04.03.2020 року, відповідно до яких матеріали провадження за супровідним листом за вих.№15/3-587вих-20 для відправлення до Балтського районного суду Одеської області, були передані прокуратурою Одеської області до ПАТ «Укрпошта» 04.03.2025 року.

Вказана інформація також підтверджується листом Одеської обласної прокуратури від 21.09.2023 року за вих.№31/1/3-1595ВИХ-23, відповідно до якого, на запит захисника ОСОБА_9 щодо способу відправки обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000677 від 02.09.2019 року, прокуратурою повідомлено, що згідно даних ІС СЕД супровідний лист прокуратури Одеської області у вказаному кримінальному провадженні направлений до Балтського районного суду Одеської області засобами поштового зв`язку - рекомендованим листом з повідомленням про отримання, конверт №3/37564 від 04.03.2020 року.

З урахуванням зазначених обставин, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні фактично закінчився 02.03.2020 року, тоді як обвинувальний акт прокурором направлений до місцевого суду через відділення «Укрпошти» лише 04.03.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на момент звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом до суду першої інстанції сплинули строки досудового розслідування з моменту повідомлення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про підозру.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Наведені висновки апеляційного суду узгоджуються із правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 17.02.2025 року (справа №369/16172/20) відповідно до яких кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду, тобто направленням його до суду засобами поштового зв`язку або передачі відповідальній особі канцелярії суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує позицію сторони обвинувачення, яка не оскаржує рішення місцевого суду, а також пояснення прокурора, який в судовому засіданні апеляційного суду фактично не заперечував законності ухвали суду та залишив вирішення питання щодо результатів розгляду апеляційної скарги представника потерпілої на розсуд суду.

Доводи представника потерпілої про незаконність оскарженої ухвали, з посиланням на складання прокурором супровідного листа про направлення обвинувального акта до суду 28.02.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування, що свідчить про відсутність підстав для закриття кримінального провадження в порядку п.10 ч.1 ст.284 КПК, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону та вищевказаною практикою Верховного Суду.

Твердження представника потерпілої про те, що направлення прокуратурою обвинувального акта до суду 04.03.2020 року, а не 28.02.2020 року, могло бути причиною недбалого ставлення до своїх обов`язків працівників поштової служби чи інших осіб, які не залежали від органу досудового розслідування чи потерпілої, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, саме прокуратурою обвинувальний акт був переданий до відділення «Укрпошти» - 04.03.2020 року, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України 37564 від 04.03.2020 року, фіскальним чеком №55 від 04.03.2020 року, а також листом Одеської обласної прокуратури від 21.09.2023 року за вих.№31/1/3-1595ВИХ-23.

Таким чином, доводи представника потерпілої стосовно того, що обвинувальний акт не було направлено до місцевого суду 28.02.2020 року, можливо через недбале ставлення до своїх обов`язків працівників поштової служби чи інших осіб, спростовуються вищезазначеними документами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Колегія суддів також критично відноситься до доводів представника потерпілої стосовно того, що згідно відповіді Балтського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року вих.№01-12/3/2023 (а.п.122 т.4), супровідний лист прокуратури Одеської області за №15/3-587вих.20 від 28.02.2020 року разом із обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_11 із реєстром матеріалів досудового розслідування та розписками підозрюваних, були подані до канцелярії суду кур?єром нарочно, без конверту поштового відправлення та інша конвертована або неконвертована кореспонденція не надходила.

Так, вказана відповідь місцевого суду про отримання вищевказаних документів нарочно, не узгоджується із відомостями прокуратури про направлення цих документів поштовим відправленням через відділення «Укрпошти». Однак, у даному конкретному випадку вказана певна неузгодженість не має ключового значення, оскільки навіть якщо рахувати, що обвинувачений акт до місцевого суду все ж таки був поданий нарочно 11.03.2020 року, це тим більше підтверджує подання його до суду поза межами строку досудового розслідування кримінального провадження.

Доводи представника потерпілої про те, що ухвала суду підлягає скасуванню, з огляду на суспільно небезпечний характер вчиненого корупційного злочину службовою особою правоохоронного органу, який є тяжким злочином, значний суспільний інтерес, обставини кримінального провадження, постановлення судового рішення в період воєнного стану, колегія суддів також визнає необґрунтованими, оскільки відповідно до кримінального процесуального закону, до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура, з додержанням засад законності та верховенства права.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника потерпілої є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2024 року, якою закрито кримінальне провадження №0000677 від 02.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.2 ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4