ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1543/25 (1-кп/635/852/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1413/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року, якою продовження дію запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0002263 від 07.12.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено, в тому числі, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стоком на два місяці, тобто до 12.07.2025 року, з покладенням на них певних процесуальних обов`язків.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційні скарги, в яких просила їх скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

В обґрунтування своїх апеляційних скарг захисник посилалася на те, що відсутні будь-які докази, які доводять факт скоєння обвинуваченими злочину. Вказувала, що обвинувачені сумлінно виконують запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладені на них процесуальні обов`язки. Посилалась на відомості про особу обвинувачених. Посилалась на необґрунтованість повідомленої підозри. Вважала, що криптовалюта не можу бути предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Вказувала на відсутність доказів, які можуть підтверджувати існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КК України. Вказувала також на існування міцних соціальних зв`язків у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Поряд з цим посилалась на практику ЄСПЛ, а також на віктимну поведінку потерпілих.

20.05.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява прокурора ОСОБА_12 , який просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, а також вказував на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначав, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали суду за відсутністю сторони, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційні скарги подав захисник лише в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в частині щодо продовження запобіжного заходу стосовно цих обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала свої апеляційні скарги та просила їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 за ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст. 255, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 255, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із встановленням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Зокрема обвинуваченим інкримінується вчинення, в тому числі, особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від суду. Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності , перебуваючи на свободі, вони можуть здійснювати незаконний вплив на інших обвинувачених, а також потерпілих і свідків з метою відмови або зміни ними показань. Крім того, вказував, що враховуючи відомості про особу обвинувачених, які постійно ніде не працюють, не мають стабільних законних джерел доходів, сталих соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику вчинення ними нових кримінальних правопорушень. Крім го майнова шкода, яка завдана потерплим учасниками злочинної організації є значною і становить 286536,44 євро, що еквівалентно сумі у розмірі 10710565,80 грн.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду першої інстанції вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Поряд з цим, суд першої інстанції не погодився з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів обвинуваченим, оскільки вважав, що саме такі запобіжні заходи щодо обвинувачених відповідають меті їх застосування, є пропорційними заявленим прокурором ризикам та запобігають спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченими переховування від суду; можливість незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені вчинили, згідно обвинувального акту, в тому числі, особливо тяжкий злочин і можуть негативно вплинути на хід встановлення істини у справ. Крім того, обвинувачені в порядку ст. 290 КПК України ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, в яких зазначені певні відомості і можуть мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомлюючи, що ними скоєно, втому числі, особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватись від суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, а ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України один з цих злочинів є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Продовживши обвинуваченим запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд першої інстанції встановив процесуальні обов`язки, втому числі, заборонив спілкування зі свідками, обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувчений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинувачених певних процесуальних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченими покладних на них процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційних скарг правильності цього висновку не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :