23.05.2025 Справа № 756/7248/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7248/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001358 від 20.05.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України - прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001358 від 20.05.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначає, що 20.05.2025 приблизно о 03:30 солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 05.05.2025 рахується особою, яка самовільно залишила військову частину) перебував за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій в цей же час перебувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Реалізуючи свій вищевказаний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці предмет, зовні схожий на ніж, завдав ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_5 з правого боку, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді проникаючого торакоабдомінальне поранення справа (позаплевральне) з пораненням правої долі печінки, правого купола діафрагми друнування черевної порожнини та внутрішньочеревної кровотечи, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що 20.05.2025 о 12:00 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в ході проведення особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено, серед іншого, чоботи коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперової коробки, штани темно зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору на лівій штанині, які поміщено до паперового конверту, кофта чорного кольору, яка поміщена до паперового конверту, мобільний телефон марки «Realme» (пароль для входу НОМЕР_2 ) з розбитим екраном та корпусом IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з сім-картою «Лайф» НОМЕР_5 , який поміщено до спец пакету PSP1351579, на якому нанесено пояснювальний напис та підписи учасників.

Крім того прокурор у клопотанні вказує, що 20.05.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 16а, кв. 194, було виявлено та вилучено, серед іншого, сукню чорного кольору, з плямами рідини бурого кольору та розрізом з передньої частини, яку поміщено до паперового конверту НПУ, на якому нанесено пояснювальні написи та підписи учасників.

Крім того прокурор у клопотанні вказує, що 20.05.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 16а, у приміщенні під`їзду №6, було виявлено та вилучено, серед іншого, гостро-колючий предмет, зі слідами рідини бурого кольору, що поміщений у паперовий конверт НПУ, на якому нанесено пояснювальні написи та підписи учасників.

Крім того прокурор у клопотанні вказує, що 20.05.2025 під час проведення огляду місця події у приміщенні КМКЛ ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, було виявлено та вилучено, серед іншого, бюстгальтер чорного кольору, зі слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ, на якому нанесено пояснювальний напис та підписи учасників.

Прокурор у клопотанні посилається на те, що виявлені та вилучені в ході проведення слідчих (розшкових) дій предмети можуть бути знаряддям злочину у кримінальному провадженні та використані як докази факту та обставин вчиненого злочину, у зв`язку із чим зазначені вище предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів, прокурор зазначає, що у сторони обвинувачення виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки воно зберегло на собі сліди злочину та містить інформацію, що має значення для встановлення обставин вчинення злочину.

В судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_6 , в якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання власники майна не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. На адресу суду надійшла заява ОСОБА_7 , у якій останній просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частинами першою та другою ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з частиною першою статті 91 КПК України.

Звертаючись із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт, серед іншого, на: бюстгальтер чорного кольору, зі слідами речовини бурого кольору; сукню чорного кольору, з плямами рідини бурого кольору та розрізом з передньої частини; чоботи коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани темно зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору на лівій штанині; кофту чорного кольору.

В той же час, зразки, отримані для експертизи, не є доказами у кримінальній справі, проте несуть в собі інформацію, що має доказове значення. Така інформація стає доступною і може бути застосована в доведенні по кримінальному провадженню лише в результаті проведення експертизи. Саме тому зразки для порівняльного дослідження мають особливий процесуальний статус, являють собою матеріал для отримання нового або перевірки вже наявного доказу. Зразки, отримані для проведення експертизи, самі по собі не встановлюють обставин, що входять до предмета доказування, вони потрібні для порівняльного дослідження під час проведення експертизи (постанова Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №591/2823/19 (провадження №51-49км22).

Наявність постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, настання таких наслідків можливо в разі, якщо таке майно перестане перебувати в розпорядженні сторони обвинувачення внаслідок його витребування власником.

Зі змісту матеріалів, долучених на обгрунтування доводів клопотання, вбачається, що на момент звернення до слідчого судді такі матеріали не містять доказів на підтвердження існування обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, що в свою чергу виключає як будь-яке обмеження права власності, так і настання наслідків, передбачених абз. 2 ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України, запобігання яким і є завданням застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна задля досягнення його мети.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення у клопотанні не доведено необхідності накладення арешту з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з огляду на те, що не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на: бюстгальтер чорного кольору, зі слідами речовини бурого кольору; сукню чорного кольору, з плямами рідини бурого кольору та розрізом з передньої частини; чоботи коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани темно зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору на лівій штанині; кофту чорного кольору.

Що стосується вимог клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Realme» (пароль для входу НОМЕР_2 ) з розбитим екраном та корпусом IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з сім-картою «Лайф» НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та гостро-колючого предмету зі слідами рідини бурого кольору, то на думку слідчого судді матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись статтями 1-40, 94, 98, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001358 від 20.05.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме:

- мобільний телефон марки «Realme» (пароль для входу НОМЕР_2 ) з розбитим екраном та корпусом IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з сім-картою «Лайф» НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та гостро-колючий предмет зі слідами рідини бурого кольору.

У задоволенні інших вимог клопотання, - відмовити.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1