Справа № 357/8196/25
У Х В А Л А

04 червня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі судового засідання в м. Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 07.05.2025 року,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасове вилучено майно від 24.05.2025 року в ході обшуку, а саме ємність з написом «Konzentrat» з вмістом рідини, ємність з написом «Глюкоза» рідиною, ємність з написом «Коньяк карамель 2» з рідиною, 3 (три) ємності з написом «Nanie», аналогічні з рідиною, що поміщено до спец. пакету № WAR1814171, 16 (шістнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до картонної коробки з відповідною биркою, 19 (дев?ятнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до поліпропіленового мішку з відповідною биркою, 26 (двадцять шість) ємностей 5 л з вмістом рідини невідомого походження, кожна з яких опечатана биркою.

Клопотання мотивоване тим, що до Білоцерківського РУП надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СБН ВКП Білоцерківського РУП ОСОБА_4 про те, що особа ОСОБА_5 за місцем свого проживання на території м. Біла Церква Київської області незаконно зберігає психотропну речовину "амфетамін" у великих розмірах, для власного вживання, без мети збуту.

07 травня 2025 року, в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме на встановлення особи ОСОБА_5 . На виконання доручення працівниками оперативного підрозділу надано рапорт про те, що особою ОСОБА_5 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вище викладеного з метою фіксації відомостей про обставини вчинення злочину, відшукання знаряддя і предметів кримінального правопорушення 24.05.2025 року в період часу з 08 год. 10 хв. по 10 год. 27 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: 5 (п?ять) поліетиленових згортків з речовиною рослинного походження, що поміщено до спец. пакету № ICR0088580, ємність з написом «Konzentrat» з вмістом рідини, ємність з написом «Глюкоза» рідиною, ємність з написом «Коньяк карамель 2» з рідиною, 3 (три) ємності з написом «Nanie», аналогічні з рідиною, що поміщено до спец. пакету № WAR1814171, 16 (шістнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до картонної коробки з відповідною биркою, 19 (дев?ятнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до поліпропіленового мішку з відповідною биркою. На подвір?ї вилучено: 15 (п?ятнадцять) рослин з корінням, що поміщено до паперового конверту з відповідними написами, 26 (двадцять шість) ємностей 5 л з вмістом рідини невідомого походження, кожна з яких опечатана биркою.

24 травня 2025 року вищевказані предмети та речовини визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вище викладене у слідства є підстави вважати, що вилучені під час проведення обшуку речі, які є речовими доказами у справі та безпосереднім предметом злочину, що розслідується, а тому для встановлення об`єктивної істини у справі, в рамках проведення досудового розслідування, для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, виникли підстави у накладені арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений, через канцелярію суду надав заяву в якій просить розгляд клопотання проводити без його участі у зв`язку з сімейними обставинами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просила його задовольнити за викладених у ньому обставин. Зазначив, що накладення арешту на вилучене майно необхідно з метою збереження речових доказів та в майбутньому проведення відповідних експертиз.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В проваджені слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2025 року надано дозвіл на обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та відшукання предметів кримінального правопорушення, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.

24.05.2025 року в період часу з 08 год. 10 хв. по 10 год. 27 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: 5 (п?ять) поліетиленових згортків з речовиною рослинного походження, що поміщено до спец. пакету № ICR0088580, ємність з написом «Konzentrat» з вмістом рідини, ємність з написом «Глюкоза» рідиною, ємність з написом «Коньяк карамель 2» з рідиною, 3 (три) ємності з написом «Nanie», аналогічні з рідиною, що поміщено до спец. пакету № WAR1814171, 16 (шістнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до картонної коробки з відповідною биркою, 19 (дев?ятнадцять) упакувань з написом «Finlandia» з вмістом рідини, що поміщено до поліпропіленового мішку з відповідною биркою. На подвір?ї вилучено: 15 (п?ятнадцять) рослин з корінням, що поміщено до паперового конверту з відповідними написами, 26 (двадцять шість) ємностей 5 л з вмістом рідини невідомого походження, кожна з яких опечатана биркою.

Постановою про визнання речовими доказами від 24 травня 2025 року вищевказані предмети та речовини визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № №0001129.

Керуючись ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання прокурора про арешт майна надійшло до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 02.06.2025 року.

Відповідно поштового повідомлення клопотання про накладення арешту направлено до суду 26.05.2025 року, тобто в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Прокурор в клопотанні зазначив, що метою арешту вищезазначеного нерухомо майна є збереження його як речового доказу, яке було визнано речовим доказом постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 24.05.2025 року.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Також в клопотанні прокурором зазначено, що метою накладення арешту на вилучене майно є спеціальна конфіскація, однак санкцією ч. 2 ст. 309 КК України не передбачено спецконфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; також у вказаному провадженні, саме за ч. 2 ст. 309 КК України, не вбачається відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Крім того, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2025 року надано дозвіл на обшук домоволодіння з метою фіксації відомостей про обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та відшукання предметів кримінального правопорушення, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а вилучені в ході обшуку речі - алкогольні (спиртні) напої, не відносяться до наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів та на їх вилучення не надано дозволу.

Доводи прокурора, наведені в судовому засіданні, про подальшу необхідність проведення експертиз вказаного майна є сумнівними, оскільки кримінальне провадження порушено за ст. 309 КК України, тому незрозуміло, які саме експертизи планується провести з вилученим майном, яке не стосується предмету злочину, передбаченого ст. 309 КК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя враховує можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, яке може бути використане під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Отже, доводи органу досудового розслідування, про необхідність накладення арешту на вилучені речі, з підстав викладених у клопотанні є не обґрунтованими, не підтверджуються наданими суду матеріалами.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001129 від 07.05.2025 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, статтями 98, 168, 170-173, 175, 309, 392 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 07.05.2025 року, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_8