печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/59012/24-к від 17 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №№ 0000441 від 06.05.2020, на майно, -

В С Т А Н О В И В :

29.07.2025 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/59012/24-к від 17 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №№ 0000441 від 06.05.2020, на майно.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, враховуючи, що у ОСОБА_4 відсутній процесуальний статус у кримінальному провадженні, з яким законодавець пов`язує арешт майна особи та воно не містить ознаки речового доказу.

Представник заявника подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор подав до суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Суть письмових заперечень прокурора зводиться до того, що арештоване майно - земельна ділянка є речовим доказом в кримінальному провадженні. І скасування арешту з неї може призвести до подальшого її поділу та перепродажу іншим особам, а її повернення у власність держави буде неможлива через її фізичну забудову. Також прокурор у своїх запереченнях вказує, що арештована земельна ділянка належить до земель лісового фонду, які не можуть перебувати у приватній власності, бути предметом купівлі - продажу на користь третіх осіб, чи перебувати у будь які власності, окрім державної.

В задоволенні клопотання просив відмовити.

Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

17.12.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/59012/24-к задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та накладено арешт земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:4244, що на праві власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до висновку про наявність у ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Аналізуючи зміст мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 17.12.2024 у справі № 757/59012/24-к, метою накладення арешту на спірне майно - земельну ділянку було забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

За змістом статті 14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи частин першої, другої статті 373 Цивільного кодексу України та статті 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно з ст. 55 Земельного кодексу України та ст.ст. 7, 10 Лісового кодексу України земельні ділянки в межах лісового фонду можуть перебувати у приватній власності громадян.

Більше того, відповідно до ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями.

Зважаючи на вказані норми, слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про неможливість перебування земельної ділянки лісового фонду у приватній власності. Доказів з приводу незаконності набуття заявником за клопотанням у приватну власність арештованої земельної ділянки, прокурором також не наведено.

Більше того, Так, набуття права власності на арештоване майно набуто на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована у с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, участок Прелуки від 11.09.2024 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .

Земельна ділянка, загальною площею 0,4768 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :22:002:4244. Склад угідь: 0.4768 га землі, зайняті поточним будівництвом та відведені під будівництво (будівництво на яких не розпочато).

Відчужувана земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.09.2024 року за індексним №394397909.

Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 333 000 гривень 00 копійок, які продавець отримав повністю від покупця до підписання цього договору, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 28.08.2024 року, вартість відчужуваної земельної ділянки становить 43 315 гривень 41 копійка.

Тобто, придбання земельної ділянки відбулось за ринковою вартістю.

Згідно договору продавець гарантував, що земельна ділянка на момент укладання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не надана в іпотеку, не передана в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, даний факт перевірено згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта, яка отримана ОСОБА_12 , приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу 11.09.2024 року; самовільного будівництва на відчужуваній земельній ділянці немає; земельна ділянка є вільною від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб; згідно з даними, що містяться у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024, створеного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру 29.08.2024 року, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки.

Окрім цього, сторони засвідчили, що вони не приховують обставин, які мають істотне значення для цього договору; вони обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні земельні ділянки; за їх розсудом визначена в цьому договорі вартість саме цієї ділянки є справедливою і відповідає її дійсній вартості; внаслідок укладення цього договору не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; договір не укладається під впливом тяжкої для них обставини; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому.

Отже, виходячи з наданої інформації, можна стверджувати, що договір купівлі-продажу земельної ділянки вказує на добросовісність набуття права власності ОСОБА_4 .

Доказів на спростування викладеного прокурором не надано.

Разом з цим, ст. 170 КПК України дійсно передбачає можливість арешту майна добросовісного набувача з метою збереження речових доказів.

Водночас застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим лише тоді, коли існує реальна загроза втрати, пошкодження, знищення чи приховування відповідного об`єкта матеріального світу, що унеможливить його подальше використання саме як доказу у кримінальному провадженні.

Земельна ділянка за своєю правовою та фізичною природою належить до нерухомого майна, яке не може бути переміщене у просторі, знищене чи приховане. Зміна власника внаслідок правочину відчуження не змінює об`єктивного існування земельної ділянки як об`єкта матеріального світу. Вона залишається ідентифікованою за кадастровим номером, місцем розташування, площею та іншими індивідуалізуючими ознаками незалежно від суб`єкта права власності.

Отже, на відміну від рухомих речових доказів, які можуть бути знищені, пошкоджені або сховані, земельна ділянка не втрачає свого існування за будь -яких умов . Тому арешт такої ділянки з мотиву «збереження речових доказів» не узгоджується із функціональним призначенням цього заходу забезпечення кримінального провадження. Його застосування у даному випадку виходить за межі мети, визначеної законом, оскільки відсутня будь-яка об`єктивна небезпека втрати чи недоступності земельної ділянки як доказу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння завника за клопотаннмям належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,7, 9, 22,26,170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року у справі №757/59012/24-к на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:4244, що на праві власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_13