Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000642, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні ВД Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000642 від 27.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до чергової частини Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від працівників поліції про те, що за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 115/2 у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено речовину зовні схожу на наркотичну.

27.08.2025 у період час у з 11 год 00 хв. по 11 год 07 хв. проведено затримання ОСОБА_4 згідно ст. 298-2 КПК України, в ході затримання, проведено обшук особи, в ході якого виявлено та вилучено: невідому порошкоподібну речовину, зовні схожою на наркотичну, яку поміщено до сейф пакету WAR 1225868 та телефон марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету NPU5091277.

Опитаний за даним фактом ОСОБА_4 пояснив, що виявлена у нього речовина являється наркотичною речовиною - яку він замовив в телеграм каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2», яку він в подальшому забрав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

28.08.2025 під час огляду предмету - телефону марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 його було перепаковано до спеціального пакету PSP 1255340.

27.08.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000642, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Таке майно має важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи, у зв`язку із чим просила задовольнити його у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, де зазначив, що не заперечує проти накладення арешту на мобільний телефон, який було вилучено.

Заслухавши доводи прокурора та врахувавши заяву власника майна, дослідивши матеріали клопотання та всі долучені до нього документи, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 298-2 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального проступку, у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 208 цього Кодексу, та лише за умови, що ця особа:

1) відмовляється виконувати законну вимогу уповноваженої службової особи щодо припинення кримінального проступку або чинить опір;

2) намагається залишити місце вчинення кримінального проступку;

3) під час безпосереднього переслідування після вчинення кримінального проступку не виконує законних вимог уповноваженої службової особи;

4) перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та може завдати шкоди собі або оточуючим.

Відповідно до ч. 6 ст. 298-2 КПК України уповноважена службова особа, яка здійснила затримання, здійснює особистий обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 298-3 КПК України вилучені під час обшуку затриманої особи речі і документи, зазначені у частині першій цієї статті, визнаються речовими доказами, про що дізнавачем виноситься відповідна постанова, та приєднуються до матеріалів дізнання.

Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.08.2025 у період час у з 11 год 00 хв. по 11 год 07 хв. проведено затримання ОСОБА_4 згідно ст. 298-2 КПК України, в ході затримання, проведено обшук особи, яким виявлено та вилучено невідому порошкоподібну речовину, зовні схожою на наркотичну, яку поміщено до сейф пакету WAR 1225868, та телефон марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету NPU5091277.

28.08.2025 під час огляду предмету вищезазначений мобільний телефон був перепакований до спеціального пакету PSP 1255340.

Вилучені в ході проведення обшуку речі, в силу положень ч. 2 ст. 168 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідча суддя зауважує, що клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого в ході проведення обшуку подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктами 1-2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України відповідно.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчою суддею, постановою дізнавача ВД Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 27.08.2025 року майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 зокрема мобільний телефон марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом, оскільки таке майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні і може бути використане, як доказ під час судового розгляду.

Із урахуванням наведеного, слідча суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що мобільний телефон марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , самостійно та в сукупності з іншими фактичними даними мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані, як докази під час судового розгляду, а отже вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту на таке майно, є можливість його приховування, пошкодження, псування чи знищення. Відповідно накладення арешту позбавляє власника майна можливості розпоряджатися та користуватися цим майном. Отже, може бути виконане завдання арешту майна - збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

На думку слідчої судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_4 , крім того воно є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України, а тому слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 175, 237, 309, 370 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000642, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.08.2025 року під час затримання в порядку ст. 298-2 КПК України ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки «Iphone» модель «SE» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , поміщений до спеціального пакету № PSP 1255340, з встановленням заборони його використання та відчуження.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Слідча суддя ОСОБА_1