КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 травня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ірпеня Київської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи пов`язані з наданням публічних послуг на строк 10 років з конфіскацією усього особистого майна, крім житла,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що у період з 15.03.2022 по 20.03.2022, більш точні дата та час не встановлені, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, в селищі Бабинці Бучанського району Київської області добровільно вступила у тісний зв`язок з невстановленими військовослужбовцями збройних сил російської федерації та інших військових формувань держави-агресора, яким добровільно та за власної ініціативи надавала за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальні ресурси та послуги з надання місця для проживання у вказаному будинку (житло), приміщення на території вказаного домоволодіння для зберігання військового однострою та зброї, готування їжі для воєнізованих формувань держави-агресора, а також продукти харчування впродовж декількох днів.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад даного злочину, оскільки вона не є суб`єктом господарської діяльності, не мала розпорядницьких функцій та жодних матеріальних ресурсів.

Обвинувачена ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просить залишити апеляційну скаргу захисника без розгляду, оскільки не підтримує її та погоджується з оскаржуваним вироком.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у висунутому їй обвинуваченні не визнала та показала, що з 2020 року вона проживає в будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_8 , з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах. ОСОБА_9 було окуповане військовослужбовцями рф з 07.03.2022. Під час тимчасової окупації вона майже завжди перебувала вдома разом з чоловіком, військовослужбовці рф заходили до них в двір, але всередині будинку не були. Зазначила, що з військовими рф вона не спілкувалася, однак, у період 11 - 12 березня 2022 року солдати рф побили ОСОБА_8 , наказали йому та ОСОБА_6 вийти на вулицю і вони разом з російськими військовими та іншими жителями селища йшли по вулиці, їм повідомили, що ведуть їх на розстріл, але потім всіх відпустили. 14.03.2022 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пішли до Дому молитви, пробули там два дні, а 16.03.2022 пішли в сусіднє селище Клавдієво, де заночували у друга на ім`я ОСОБА_10 . 18.03.2022 вони разом з ОСОБА_8 поїхали до м. Києва, звідти вирушили до м. Львова, а потім - до м. Коломиї, оскільки мали бажання виїхати за межі України, проте були затримані співробітниками поліції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколах пред`явлення особи для впізнання від 29.04.2022.

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є логічними та послідовними, узгоджуються між собою та містять відомості про події, які вони бачили безпосередньо, зокрема те, що під час тимчасової окупації селища Бабинці Бучанського району Київської області збройними та воєнізованими формуваннями рф, ОСОБА_6 вільно спілкувалася з їх представниками та надавала їм матеріальні ресурси.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, а саме в передачі матеріальних ресурсів воєнізованим формуванням держави-агресора.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Крім того, колегія суддів визнає за необхідне звільнити ОСОБА_16 з-під варти в залі суду, оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом вона відбула призначене їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2025 щодо ОСОБА_6 без змін.

Вважати ОСОБА_6 такою, що відбула покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнити її з-під варти.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3