Справа № 202/4056/25
Провадження № 1-кс/202/3143/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що у провадженні СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000648, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України за ухвалою АНД районного суду м. Дніпро про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою представника ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", який просить прийняти заходи до особи, яка використала підроблений документів.

В ході досудового розслідування в якості представника потерпілого допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 05.08.2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ «КБ «Надра» укладено кредитний договір № 869758/ФЛ, предметом якого є отримання ОСОБА_6 коштів у сумі 107 197,24 доларів США (кінцевий термін повернення кредиту 12.07.2023 року). Того ж дня, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, яке витікає з указаного кредитного договору між ОСОБА_6 та ВАТ «КБ «Надра» укладено договір іпотеки №869758/ФЛ-3, предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1 . В подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, представнику потерпілого стало відомо, що 15.07.2016 року до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради звернулася гр. ОСОБА_6 із заявою з реєстраційним номером № 17684426 про припинення обтяження майна та іпотеки об?єкту нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 199/0325/2016-ц від 16.02.2016 року, в результаті чого запис про обтяження майна та запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1 було припинено.

Далі, ОСОБА_6 знявши обтяження з об?єкту нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер 191, від 04.08.2016 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_7 продає квартири АДРЕСА_1 свої доньці ОСОБА_8 .

Також, представником потерпілого було надано заяву до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з метою отримання копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 199/0325/2016-ц від 16.02.2016 року, на що головою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 надано відповідь, згідно якої встановлено, що відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу суду в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська в період часу з 01.11.2011 по 23.10.2021 цивільної справи № 199/0325/2106-ц (2/199/0846/16) не перебувало. У зв`язку з цим судове рішення від 16.02.2021 року по вказаній цивільній справі Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська не виносилось.

16.04.2024 прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра направлено запит до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з метою встановлення, чи виносилось 16.02.2016 суддею АНД районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 рішення у справі №199/0325/2016-ц за позовною заявою ОСОБА_11 до ВАТ «КБ «Надра» про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію, на який 18.04.2024 керівником апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надано відповідь про те, що відповідно до відомостей реєстру цивільних справ автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що станом на 18.04.2024 в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не перебувало цивільної справи № 199/0325/2016-ц, у зв`язку з чим, суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 не ухвалялось 16.02.2016 судового рішення за результатами розгляду вказаної вище цивільної справи.

На підставі вищевикладеного приходимо до висновку, що ОСОБА_11 було надано державному реєстратору завідомо підроблений документ, а саме ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2016.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що 15.07.2016 державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_12 припинено обтяження іпотеку відносно об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану ОСОБА_6 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30507704 від 18.07.2016).

На підставі викладеного, 16.04.2024 прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра направлено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою встановлення, чи зберігаються у зазначеному Департаменті документи, що стосуються реєстраційних дій (реєстраційна справа) щодо припинення іпотеки відносно об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , на що 23.04.2024 отримано відповідь про те, що документи реєстраційної справи № 01 на вищевказану адресу знаходяться на зберіганні у відділі реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №30871122 від 10.08.2016, на підставі договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_7 об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3кв.м належить громадянці ОСОБА_8 .

23.04.2025 старшим слідчим СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання як речового доказу квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві договору купівлі-продажу ОСОБА_8 , у зв`язку з чим просить про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві договору купівлі-продажу ОСОБА_8 , з метою її збереження як речового доказу.

Слідчиц у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши долучені до нього матеріали приходить до наступного.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту, слідчий просить арештувати квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві договору купівлі-продажу ОСОБА_8 , з метою її збереження як речового доказу, з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи, що слідчий просить арештувати квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві договору купівлі-продажу ОСОБА_8 , яка є третьою особою, однак не довів, що вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Враховуючи викладене, клопотання про накладення арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 98, 110, 131- 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві договору купівлі-продажу ОСОБА_8 відмовити.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1