Провадження по справі № 1-кп/522/108/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, об`єднаного кримінального провадження (522/13235/23), внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216від 07.04.2023 року та №0000012 від 08.01.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарутине Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, 19.02.2023 року у ОСОБА_3 , який в денний час перебував за місцем мешкання ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 19.02.2023 року приблизно о 16 год. 40 хв., більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілої, умисно з корисливих мотивів, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки «Тесno», моделі «POP 5LTE» IMEI: НОМЕР_1 , в корпусі синього кольору, вартістю, 3899 гривень, на якому знаходилось захисне скло, вартістю 399 гривень, та в якому перебувала карта пам`яті, вартістю 409 гривень, а всього майна, яке належить потерпілій, на загальну суму 4707 гривень.

Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року №2102-ХІ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 року №2915-ІХ, майно ОСОБА_6 вартістю 4707 гривень, ОСОБА_3 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим причинив потерпілій матеріальний збиток у вказаному розмірі.

Крім того, 07.01.2025 року приблизно о 05 год. 18 хв., ОСОБА_3 , перебував у приміщенні АЗС «ОККО №18», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Блажка, 8.

Маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в присутності касира АЗС, відкрито взяв з полиці з автотоварами та електронікою портативну акустику «Proove Nova 10W», штрихкод 487, в коробці білого кольору, вартістю 1200 гривень, яка належить ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», підійшов до касира запитати вартість товару, та не дочекавшись відповіді, розуміючи, що його дії помітні для оточуючих, ігноруючи звернення до нього касира, вибіг з приміщення автозаправки разом з портативною акустикою «Proove Nova 10W».

В подальшому, ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати виним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; та ч. 4 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальних актах та пояснив суду таке.

Стосовно першого епізоду крадіжки, пояснив, що ввечері 2023 року, більш точної дати та часу не пам`ятає, на вул. Софіївська, він був вдома у своєї знайомої ОСОБА_8 , яка запросила його випити пива, а до цього її чоловік викрав у нього телефон. Він сидів на кухні з її матір`ю, потім вони пішли спати, він побачив на кухні лежить телефон потерпілої. Коли всі спали, він таємно викрав телефон зі столу та продав за 1000 грн., на отриманні кошти в подальшому заправив автомобіль.

По другому епізоду вказав, що приблизно о 05:00 годині ранку, на заправці біля Пересипського мосту, більш точної дати та часу не пам`ятає, він зайшов на заправку та побачив портативну колонку, яка йому сподобалась. Далі він взяв цю колонку, підійшов до продавця, а після цього вибіг з нею, не розрахувавшись, яку продав в подальшому за 800 гривень.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини. Чому так вчинив, не зміг надати раціонального пояснення.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі. Зазначив, що потерпілим шкоду не відшкодував.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд враховує долученні прокурором заяви від потерпілих, в яких вони просять проводити судовий розгляд без їх участі.

Прокурор просив визнати виним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Захисник в судовому засіданні просила суд врахувати щире каяття її підзахисного та призначити йому остаточне покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; та ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з середньою спеціальною освітою, неодруженим, офіційно не працевлаштований, зареєстрованим в Одеській області, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Саме таке покарання суд вважає законним, пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням наведеного підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання даним вироком законної сили необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період із 08.01.2025 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Цивільний позов потерпілими у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 71, 72, 186 КК України, ст. 100, 367-371, 373, 374, 376, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2025 року остаточно призначити покарання у виді 7 (сім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період із 08.01.2025 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженню:

- диск з 5 відеозаписами з камер відеоспостереження на АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Блажка, 8, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_9