Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/604/25
Провадження № 1-кп/475/154/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.с-ще Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, с-ща. Доманівка справу на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 08.04.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зірка Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, з базовою загальною середньою освітою, працюючого у ФОП ОСОБА_4 на посаді тракториста-машиніста, РНКОПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2025 року близько 23:30 год. ОСОБА_7 знаходилася за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до кімнати зайшов її чоловік ОСОБА_3 з яким у ОСОБА_7 на ґрунті побутових відносин виникла сварка.

У подальшому, ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілій, і бажаючи їх настання, схопив ОСОБА_7 за верхній одяг та виштовхав із кімнати на територію подвір`я, де ОСОБА_7 впала на землю та перебувала у положенні лежачи на животі. У цей час, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 , та наніс їй два удари ногою в область тулуба з права, від чого остання відчула різку біль.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , у ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у виді перелому 9 ребра з права. Дане тілесне ушкодження могло утворитися 05.04.2025р. від дії тупого твердого предмету (кулак, обута нога) і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості як те, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я. Вище вказане тілесне ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могло.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Прокурор підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч. 1 ст. 122 КК України, вважаючи, що всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною. Також, вказав, що обвинуваченому слід надати можливість стати на шлях виправлення, просив призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі строком 3 роки та вважає за можливе застосувати до нього дію ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Також прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами дізнання. Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у кримінальному правопорушенні. При цьому, показав, що щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати, зазначив, що загалом з потерпілою в них зараз хороші відносини та просить врахувати, що він допомагав з лікування м дружини, а також надав кошти на її лікування. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Також зазначила, що 05.04.2025 року близько 23:00 години її чоловік ОСОБА_3 прийшов додому з роботи.

Під час спілкування з ОСОБА_3 в них виник словесний конфлікт на фоні ревності до її куми. ОСОБА_3 схопив її за верхній одяг та виштовхав на подвір`я, де вона впала та перебуваючи на землі ОСОБА_3 наніс їй два удари ногою в область тулуба. Піднімаючись із землі вона відчула різку біль та її стало важко дихати. ОСОБА_3 відшкодував її завдану шкоду та частково оплатив лікування, а тому матеріальної та моральної шкоди не заявляє. Також зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, вона йому пробачила, щодо мри покарання обвинуваченому просила його суворо не карати.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також стосуються речових доказів та судових витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, дослідивши документи, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів та судових витрат, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України при викладених в обвинувальному акті обставинах, доведена повністю та кваліфікує його дії: за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, який вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи, приймає активну участь в допомозі громаді, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахування позиції потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України..

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є таким, що пов`язане з домашнім насильством, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 за наслідками вчиненого ним правопорушення є кривдником, а потерпіла постраждалою особою від домашнього насильства відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", згідно якого "Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі", а "Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі".

Згідно ст.28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Тому, враховуючи думку прокурора, потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , як кривднику, необхідно призначити обмежувальні заходи що передбачені ст.91-1 КК України, у т.ч. виконання програми для кривдників.

Програми для кривдників виконують, згідно ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - суб`єкти, відповідальні за виконання такої програми - місцева державна адміністрація та орган місцевого самоврядування, а органом, що здійснює профілактичний облік кривдників і профілактичну роботу з ними - здійснює орган Національної поліції України - уповноважений підрозділ органів Національної поліції України, тому копія вироку для виконання підлягає направленню до Вознесенської райдержадміністрації (Вознесенської районної військової адміністрації), до Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та в відділення поліції №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом наразі також відсутні, оскільки він дотримується вимог КПК України щодо процесуальної поведінки. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 2, 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог п. 1, 2; ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначити ОСОБА_3 , наступні обмежувальні заходи, що передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, строком на 2 (два) місяці:

-направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Для виконання програми для кривдників - копію вироку після набрання законної сили направити, згідно ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - до Вознесенської райдержадміністрації (Вознесенської районної військової адміністрації), Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та у Відділення поліції №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8