УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025, у кримінальному провадженні № 0000752

ВСТАНОВИЛА

До провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025, у кримінальному провадженні № 0000752.

За обставин викладених у клопотанні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025 у межах кримінального провадження №0000752 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110, ч.1 ст. 111-2 КК України, накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 25.06.2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 . Перелік арештованого майна включає: мобільні телефони (50 штук різних марок) із ЅIM-картами; ноутбук МасВook Pro modelA1302 з зарядним пристроєм; банківські картки (98 шт.); SIM-карти (8 шт.); документи (виписки, розписки, чеки, нотатки тощо).

Ініціатор клопотання вважає арешт майна необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що орган досудового розслідування не надав жодних доказів, що підтверджують використання мобільних телефонів, банківських карток, ноутбука чи інших предметів у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110, ч.1 ст. 111-2 КК України. У клопотанні слідчого про накладення арешту, а також у доданих до нього матеріалах немає жодного доказу, що підтверджує його причсетність до до інкримінованого правопорушення, всі матеріали стосуються інших осіб.

Електронні документи є самостійними джерелами доказів. У разі копіювання їх вмісту на інший матеріальний носій та за умови належної фіксації такої дії, матеріальний носій інформації, на якому початково містився цей електронний документ, сам по собі не має значення для кримінального провадження, за виключенням передбачених законом випадків

Що стосується банківських карток та SIM-карт, необхідно зазначити, що ці предмети не є самостійними доказами, якщо їх реквізити та інформація про використання вже задокументовані. Для фіксації доказової бази достатньо зняти копії карток, SIM-номерів та отримати інформацію з банківських і телеком-операторських систем. Подальше зберігання фізичних карток і SIM- карт не має процесуальної необхідності та обмежує право власника.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 у клопотанні просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025 у межах кримінального провадження №0000752, на: мобільні телефони (50 штук різних марок) із ЅIM-картами; ноутбук МасВook Pro modelA1302 з зарядним пристроєм; банківські картки (98 шт.); SIM-карти (8 шт.); документи зазначені в протоколі обшуку; зобов`язати орган досудового розслідування повернути майно власнику.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, зазначив, що майно не має відношення до даного кримінального провадження, органом досудового розслідування не надано достатніх обґрунтувань щодо накладення арешту на майно, вважав, що в продовженні такого заходу забезпечення відпала потреба.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що арешт накладено обґрунтовано, наразі скасування арешту є передчасним, оскільки в даному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, зокрема у частині причетності особи до вчинення протиправної діяльності, просив відмовити в задоволенні клопотання, а також долучив додаткові документи.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання про скасування арешту майна, долучені до нього документи, документи, що долучено в судому засіданні, приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею із матеріалів клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000752.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року, накладено у кримінальному провадженні №0000752 від 21.08.2024 арешт на майно, вилучене 25.06.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на майно, щодо стадії досудового розслідування.

При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Ініціатором клопотання не надано доказів на підтвердження своїх доводів, ці обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність достатніх підстав для задоволення вказаного клопотання про скасування арешту на майно.

За змістом ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, з огляду на мету його застосування, що дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, крім того, ініціатором клопотання не надано переконливих даних, що скасування арешту майна не перешкоджатиме кримінальному провадженню, з огляду на мету застосування заходу забезпечення.

За таких обставин не встановлено підстав для скасування накладеного арешту, а відтак слідча суддя прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025, у кримінальному провадженні № 0000752.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2025, у кримінальному провадженні № 0000752 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 08 вересня 2025 року о 14 годині 10 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_5