ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/696/23 Провадження 1-кп/636/428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 27.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

14.08.2025 адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_6 надала до суду клопотання про зменшення розміру застави та повернення решти заставодавцю, в обґрунтування якого зазначила, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 05.01.2023 із визначенням застави у розмірі 800 000 грн. Дана застава була внесена незалежними один від одного заставодавцями. Одним і заставодавців є ОСОБА_6 , який не є навіть родичем обвинуваченого. ОСОБА_5 з 05.01.2023 року перебуває під дією запобіжного заходу.

За цей строк не було зафіксовано жодної спроби переховуватися, жодного впливу на свідків, на речові докази. Більш того триває судовий розгляд, допитані ключові свідки, забезпечити явку інших ускладнено воєнним станом. ОСОБА_5 продовжує працювати, інших претензій правоохоронних органів до нього з того часу не заявлено. Нові докази вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не з`явилися, нові епізоди кримінальних правопорушень також не з`явились.

ОСОБА_5 повністю дотримується вимог КПК України. ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України, від отримання повідомлення про підозру не ухилявся, протягом більше ніж 2,5 року не вжив жодних дій для переховування від органів досудового розслідування чи ухилення від відповідальності, хоча міг. На обґрунтування цього ризику було наведено виключно суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним. ОСОБА_5 не покидав свого місця проживання з початку повномасштабного вторгнення, при цьому проживаючи і до сих пір в зоні підвищеної небезпеки постійних обстрілів. Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений не схильний до уникання відповідальності та втечі у скрутних обставинах.

У обвинуваченого на утриманні неповнолітня дитина. Відповідно до характеристик за місцем проживання та несення служби вбачається, що обвинувачений має бездоганну репутацію. Існування ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3. ч.1 ст. 177 КПК України) вкрай сумнівне, оскільки ключові свідки вже допитані, вплив на них не має жодного сенсу. Інформація про вплив на свідків, прохання чи спроби такого впливу сторонніми особами також відсутня. Ризик знищити, спотворити чи сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення не підтверджується жодними доказами.

Заставодавець ОСОБА_6 - людина похилого віку, 1954 р.н., є пенсіонером, інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням. ОСОБА_6 хворий на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу, переніс інфаркт, отже, постійно потребує лікування. Потреба в матеріальних ресурсах вже неодноразово гостро поставала. Наразі, повернення застави є життєва необхідним для ОСОБА_6 .

Крім того адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подала клопотання про зміну місця зберігання майна та передачу його на відповідальне зберігання, в обґрунтування якого зазначила у рамках даного кримінального провадження постановою старшого слідчого ХРУП№3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 05.01.2023 автомобіль FIAT, моделі DOBLO, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, визнано речовим доказом. В подальшому на даний автомобіль накладено арешт. речовий доказ зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Харківській області з порушення «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду». Так, відповідно до вимог п.19 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.

В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу. Цією ж Інструкцією визначено, що для обліку речових доказів та інших вилучених у кримінальних справах предметів і цінностей, а також готівкових коштів, які не є речовими доказами, у кожному органі прокуратури, внутрішніх справ, податкової міліції, служби безпеки ведеться книга за встановленою формою, а в судах - журнал. Призначається особа, відповідальна за зберігання і облік речових доказів та іншого вилученого майна і цінностей. Запис у книзі обліку речових доказів та інших вилучених у ході дізнання та досудового слідства предметів, а також грошових коштів готівкою, які не є речовими доказами, проводиться працівниками органів дізнання або слідчими, відповідальними за їх зберігання, на підставі протоколу, у якому відображено їх вилучення.

Особа, яка відповідає за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна в органі дізнання або досудового слідства, при реєстрації в книзі обліку перевіряє відповідність предметів і цінностей, що приймаються, записам у постанові про приєднання їх до справи. Такі вимоги передбачені саме для належного зберігання речових доказів, але працівниками поліції не створені умови для належного зберігання транспортного засобу як речового доказу. Так, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутня постанова слідчого або прокурора, якою б було визначено місце зберігання транспортного засобу, ухвала слідчого судді про арешт майна також не визначає місце зберігання арештованого автомобіля В матеріалах кримінального провадження відсутня розписка з вказівкою, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу як речового доказу, відсутні дані про внесення вказаного транспортного засобу до книги обліку речових доказів. Крім цього при розміщенні автомобіля на спеціальному майданчику в ГУНП Харківської області не був проведений огляд автомобіля, що є грубим порушенням Інструкції, що в свою чергу вже є загрозою збереження майна, яке знаходиться в автомобілі і самого автомобіля, як речового доказу в цілому.

Станом на теперішній час вилучений автомобіль не використовується вже 2,5 роки, не доглядається належним чином, внаслідок чого втрачаються його якісні характеристики. В свою чергу, автомобіль FIAT, моделі DOBLO, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , належить на праві спільної сумісної власності обвинуваченому ОСОБА_5 та дружині ОСОБА_8 . За вказаних обставин задля збереження цінності даного транспортного засобу, вбачається потреба змінити його місце зберігання шляхом передачі на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_5 , без скасування арешту майна. Обвинувачений не має наміру якимись чином пошкодити, знищити, здійснити відчуження майна, перешкодити судовому розгляду справи, так як він зацікавлений у встановленні об`єктивної істини у справі та зобов`язується зберегти майно до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні. Власнику майна ОСОБА_5 не було відомо про звернення слідчого з клопотанням про арешт майна, а ухвала про його арешт виносилась без його участі. На підставі викладеного просила змінити місце зберігання автомобіля FIAT, моделі DOBLO, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та передати його на відповідальне зберігання з правом користування співвласнику ОСОБА_5 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку та зобов`язати слідчих ХРУП№3 ГУНП в Харківській області передати вище вказане транспортний засіб під зберігальну розписку ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні подані клопотання підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотань, зазначивши, що кримінальне провадження ще не розглянуто, свідки не допитані, вирок суду не ухвалено. Також зазначив, що арешт на транспортний засіб було накладено з метою забезпечення подальшого виконання вироку суду в разі визнання ОСОБА_5 винним, оскільки санкція ч.3 ст.368 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення, передбачає конфіскацію майна.

Суд розглянувши вказані клопотання, вислухавши пояснення учасників судового розгляду і дійшов такого висновку.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 368 КК України).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 05.01.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк з 05.01.2023 по 05.03.2023. Згідно реєстру матеріалів досудового провадження ОСОБА_5 звільнений 06.01.2023 за сплатою застави. При цьому суд зазначає, що копію ухвали слідчого судді від 05.01.2023 щодо обрання запобіжного заходу до суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, під час визначення розміру застави ураховується майновий, сімейний стан та інші дані про особу саме обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які вказують про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідного заходу або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Захисником в якості підтвердження необхідності зменшити розмір застави надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_6 та копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 15.05.2024. Вказані докази суд не вважає достатніми для визначення наявності суттєвої зміни майнового або сімейного стану заставодавця, як і власне самих доказів майнового стану заставодавця, які б виправдовували необхідність зменшення суми застави, матеріали справи не містять і адвокатом не надані.

Жодних обставин, які б вказували на зміну (зменшення) встановлених ризиків не наведено, ані в самому клопотанні, ані під час судового засідання і на їх підтвердження не надано жодних доказів.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас захисник не надає жодного доказу на підтвердження обставин щодо неспівмірності суми застави, в матеріалах справи відсутні відомості щодо матеріального становища обвинуваченого, заставодавця, тому наведені у клопотанні доводи, без надання доказів на їх підтвердження, визнаються необґрунтованими, відповідно, відхиляються судом.

Під час оцінки можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу або зменшення розміру застави з метою запобігання наявним ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Посилання сторони захисту на те, що основні свідки допитані, не спростовує наведених вище ризиків і не можуть бути самостійною підставою для зміни продовженого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Також суд враховує, що до суду не надано копію ухвали слідчого судді від 05.01.2023, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, з яких підстав слідчий суддя виходив обираючи розмір застави, відповідно до ст. 182 КПК України.

Отже, наведені адвокатом обставини не є достатніми для прийняття рішення про суттєву зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави шляхом зменшення її розміру.

З урахуванням існуючих ризиків, тяжкості та характеру кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , даних про його особу, ненадання достатніх доказів щодо погіршення майнового стану заставодавця, визначений 05.01.2023 розмір застави у 800000 гривень є справедливим та достатньою мірою, гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та адвокатом не доведено, що він є завідомо непомірним для заставодавця.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, наявність ризиків, встановлених в ухвалі, якою продовжено запобіжний захід, відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин наведених в клопотаннях, суд вважає, що заявлені клопотання не підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України).

Суд зазначає, що до суду матеріали досудового провадження на даний час не передано, захисником ухвала суду про накладення арешту на транспортний засіб також не надана, відомості про місце зберігання транспортного засобу, докази належності права власності на зазначений автомобіль обвинуваченому або членам його родини в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 7 частини 2, частини 1статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу(ч. 3ст. 170 КПК України). Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч. 11ст. 170 КПК Українизаборона або обмеження користування, відчуження, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначені Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної Податкової адміністрації України, Службої Безпеки України, Верховного Суду України, Державної Судової Адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 4 Порядку речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

За твердженнями захисника автомобіль марки FIAT, моделі DOBLO, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Харківській області. В той же час захисником не доведено, що перебування автомобіля за місцем зберігання, яке визначене органом досудового розслідування, не забезпечить збереження вказаного речового доказу і є необхідність його передання на зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,5,7,9,170,174,309,356,369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави та повернення решти заставодавцю, а також про зміну місця зберігання майна та передачу його на відповідальне зберігання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1