У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5830/25

№ 1-кс/183/1121/25

18 червня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокуроромСєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 11 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :05:003:0280 площею 1,73 га, розташовану у Троїцькому районі Луганської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :05:001:0007 площею 1,304 га, розташовану у с. Федосіївка Троїцького району Луганської області.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Другого слідчого відділу (з місце розташуванням у м.Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськупроводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному 11 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а саме у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Учасники провадження не з`явилися, прокурор та захисник надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Як вбачається з матеріалів справи, другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 11 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Так відповідно внесені відомості за фактом переходу на бік ворога та зайняття посади співробітника т.зв. «міністерства внутрішніх справ луганської народної республіки» поліцейським взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області поліцейським водієм відділення поліції № 2 Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 після окупації РФ території Сватівського району Луганської області.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 420853902 від 02.04.2025 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: :05:003:0280 площею 1,73 га, розташовану у Троїцькому районі Луганської області; а також земельна ділянка з кадастровим номером: :05:001:0007 площею 1,304 га, розташовану у с. Федосіївка Троїцького району Луганської області належить на праві власності ОСОБА_5 .

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності ОСОБА_5 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :05:003:0280 площею 1,73 га, розташовану у Троїцькому районі Луганської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :05:001:0007 площею 1,304 га, розташовану у с. Федосіївка Троїцького району Луганської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1