Справа № 283/2196/23
Провадження №1-кп/283/46/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представників потерпілої: адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині Коростенського району Житомирської області кримінальне провадження № 0000164 від 26.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будо - Вороб`ї Малинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

26 травня 2023 року близько 20:20, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем марки «NISSAN PRIMERA» державний номер НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 , рухався по автодорозі між населеними пунктами «Нове Життя - Будо-Вороб`ї» в напрямку села Нове Життя Коростенського району Житомирської області, перевозивши пасажирів - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Наближаючись до села Нове Життя з боку села Будо-Вороб`ї, на відстані близько 200 метрів від села Нове Життя, ОСОБА_10 рухався зі швидкістю понад 102-109 км/год, проявив небезпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, неправильно оцінив ситуацію на дорозі та в порушення вимог пунктів 12.3 та 12.6 (г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль виїхав на ліве узбіччя та зіткнувся з деревом. У результаті ДТП пасажирка автомобіля «NISSAN PRIMERA» ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_10 пункту 12.3 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної ситуації, дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден голови та кінцівок, переломів правого передпліччя, лівого плеча, грудини, ребер, забою серця, розривів легень та печінки, переломів кісток основи черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки. Ці ушкодження класифікуються як тяжкі, становили небезпеку для життя в момент їх спричинення, могли бути завдані дією твердих тупих предметів і знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої. Причиною смерті ОСОБА_12 стали множинні травми голови з переломами основи черепа, крововиливи під м`яку мозкову оболонку, переломи ребер, грудини, забій серця, розриви легень і печінки, що призвело до зупинки функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності та дихання.

Дії ОСОБА_10 кваліфікуються як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за що передбачена кримінальна відповідальність за частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні судом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину не визнав. Пояснив суду, що дійсно 26.05.2023 близько 20:20 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Алкогольні напої вживав разом із дружиною та кумою ОСОБА_12 . На запитання, що саме вживав, відповів, що вино та горілку. Під час застілля виникла розмова про те, що нібито він має коханку, у зв`язку з чим було вирішено поїхати до сусіднього села, щоб з`ясувати, чи це відповідає дійсності. Діти відмовляли його від цієї поїздки. ОСОБА_10 , керуючи автомобілем, рухався автодорогою між населеними пунктами «Нове Життя - Будо-Вороб`ї» у напрямку села Нове Життя Коростенського району Житомирської області. На передньому пасажирському сидінні перебувала його дружина ОСОБА_13 , а на задньому сидінні - ОСОБА_12 .

За словами обвинуваченого під час руху ОСОБА_12 голосно розмовляла та торкнулася його рукою, через що він відволікся й обернувся до неї. У цей момент він не помітив яму посеред дороги, автомобіль підкинуло вліво, він різко вивернув кермо вправо, почув удар об дерево, спрацювали подушки безпеки. Після зупинки автомобіля він помітив, що в салоні відсутня ОСОБА_12 . Разом із дружиною вийшов з автомобіля і побачив ОСОБА_12 на узбіччі без ознак життя.

Провину не визнає, оскільки вважає, що ДТП сталося внаслідок нещасного випадку: перебував у стані алкогольного сп`яніння, рухався зі швидкістю 80-110 км/год, його відволікла потерпілою. На запитання представника потерпілої, чи якби обвинувачений був тверезий, чи міг би він уникнути трагедії, яка трапилася, останній відповів, що напевне так - міг. Обвинувачений у показах не оспорював факт перебування у момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, порушення правил дорожнього руху, неуважність те безпечність. Провину не визнав з тих підстав, що не передбачав, що дана подія з такими наслідками могла трапитися. Шкоди потерпілій не відшкодував, посилаючись на низький рівень доходів.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що приїхала на місце ДТП того ж дня 26.05.2023. ОСОБА_10 на той момент перебував в автомобілі поліцейських, від нього відчувався стійкий запах алкоголю, говорив він незв`язно. Потерпіла ОСОБА_12 загинула. Шкоду обвинуваченим не відшкодовано.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що 26.05.2023 її батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_13 , хрещена ОСОБА_12 та ще кілька сусідів сиділи за столом і вживали алкогольні напої. Випивши чимало алкоголю, батько, мати та ОСОБА_12 вирішили поїхати до села Нове Життя. Батько сів за кермо, і вони вирушили. Через деякий час мати зателефонувала та повідомила, що вони потрапили в ДТП, унаслідок якої ОСОБА_12 загинула. Свідок за 20 хвилин приїхала на місце події на автомобілі.

Свідок ОСОБА_15 надав у судовому засіданні покази, що він рухався автомобілем по дорозі та побачив на узбіччі автомобіль, який зіткнувся з деревом. Біля транспортного засобу перебували чоловік і жінка, а на узбіччі лежало тіло ще однієї жінки. Жінка звернулася до чоловіка зі словами: «Ти вбив куму». Вони попросили свідка викликати працівників поліції. Свідок викликав поліцію та був присутній під час встановлення факту смерті потерпілої. Під час спілкування чоловіка з працівниками поліції свідок відчув від нього запах алкоголю. Хто саме перебував за кермом, свідкові невідомо, оскільки він прибув на місце події вже після скоєння ДТП.

Досліджені судом письмові докази:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000164 від 26.05.2023 за правовою кваліфікацією за ч.3 статті 286-1 КК України (а.с.54);

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000164 від 26.05.2023 за правовою кваліфікацією за ч.3 статті 286-1 КК України (а.с.55);

-рапорт чергової частини відділу поліції від 26.05.2023 про отримання повідомлення про ДТП з травмованими (а.с.59);

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.05.2023, складеним старшим слідчим ВРЗ у СТ СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 за участі понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та слідчої ОСОБА_19 , яким встановлено: місцем дорожньо-транспортної пригоди є автодорога між селами Будо-Вороб`ї та Нове Життя. Погодні умови на момент огляду: похмуро, періодичний незначний дощ. Вид події - наїзд транспортного засобу на дерево. Дорожнє покриття - асфальт, стан - сухий, з наявністю ямковостей. Загальна ширина дорожнього покриття становить 5,4 м. Ширина смуги руху в напрямку огляду - 2,7 м, у зустрічному напрямку - також 2,7 м. Ширина роздільної смуги - приблизно 0,15 м. Наявна дорожня розмітка 1.5 по центру проїжджої частини. До проїжджої частини примикає праворуч узбіччя шириною 1,8 м, з лівого боку - дерева. За узбіччям з обох боків дороги також розташовані дерева. Рух на цій ділянці дороги не регулюється, освітлення відсутнє. Засобів відеоспостереження на місці події та за напрямком руху транспортного засобу не виявлено. Загальна та конкретна видимість з місця водія не перевірялись. Наявність об`єктів, що обмежують оглядовість з місця водія в напрямку руху, праворуч та ліворуч - встановлюється. Слідів, які б свідчили про переміщення об`єктів (транспортних засобів, тіл, уламків) після ДТП до початку огляду, не виявлено. Водій не заперечував проти огляду транспортного засобу. Характеристика пошкоджень транспортного засобу: пошкодження зосереджені в лівій задній боковій частині автомобіля - ушкоджені двері та колесо. Через пошкодження двері не зачиняються. Транспортний засіб на момент огляду не завантажений. Заднє ліве колесо пошкоджене (зігнутий диск, відсутній тиск у шині), решта коліс - неушкоджені. Встановлено контактну взаємодію автомобіля з деревом. Транспортний засіб розташований на місці пригоди. Відокремлених частин, уламків або інших предметів, що свідчать про взаємодію з навколишніми об`єктами, не виявлено. Інформація про загиблу особу: Тіло ОСОБА_12 на схемі розташоване на лівому узбіччі, з явними ушкодженнями голови. До протоколу додано схему та фототаблиці (а.с. 60-69, 70-89).

-постанову про визнання предмету речовим доказом від 26.05.2023 (а.с.96).

-висновок експерта № 31 від 27.05.2023, згідно якого причиною смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стали множинні травми голови з переломами основи черепа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, переломами ребер і грудини, забоєм серця, розривами легень і печінки, що зумовило зупинку функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності та дихання. Смерть настала одразу після отримання тілесних ушкоджень. Під час судово-медичного дослідження трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран, саден на голові та кінцівках, переломів правого передпліччя, лівої частини грудини, ребер, забою серця, розривів легені та печінки, а також переломів кісток черепа і крововиливів під м`які мозкові оболонки. Зазначені ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів майже одномоментно, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та були завдані за життя, імовірно за обставин, зазначених у фабулі постанови. Згідно з результатами судово-токсикологічного дослідження, у крові виявлено етиловий спирт у концентрації 3,63‰, що для живої особи відповідало б тяжкому ступеню алкогольного отруєння (а.с.98-99).

-протокол огляду предметів від 14.08.2023, яким зафіксовано положення автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , на проїжджій частині після вказаної пригоди (а.с. 107-108).

-постанову про визнання предмету речовим доказом від 14.08.2023 (а.с.109).

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.05.2023, відповідно до якого ОСОБА_10 був затриманий 26.05.2023 о 20:42 як особа, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 110-111).

-висновок експерта № СЕ-19/106-23/7122-ІТ від 19.06.2023, яким встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) рульове керування автомобіля «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебувало в технічно справному стані. Також на момент ДТП робоча гальмівна система та ходова частина вказаного автомобіля перебували в технічно справному стані. У ході дослідження технічного стану робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини наданого на дослідження автомобіля «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не було виявлено жодних характерних ознак раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, які впливають на безпеку дорожнього руху та могли б перебувати в причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки й виникненням зазначеної ДТП (а.с. 132-238).

-довідку Житомирського обласного центру гідрометеорології, відповідно до якої 26.05.2023 о 20 год. 20 хв. - значна хмарність; вітер північно - західний, середня швидкість 3м/с, максимальна 5 м/с; температура повітря 21.1 градус тепла; відносна вологість повітря 50 %; метеорологічна дальність видимості становила 20 км (а.с.130).

-протокол проведення слідчого експерименту від 06.07.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_10 у присутності понятих, яким встановлено наступне. Під час експерименту ОСОБА_10 розповів і продемонстрував обставини дорожньо-транспортної пригоди. Він пояснив, що дійсно 26.05.2023 близько 20 год. 20 хв. рухався своїм автомобілем марки «NISSAN PRIMERA» разом із пасажирами - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Автомобіль рухався автодорогою у напрямку с. Нові Вороб`ї, між селами Буда Вороб`ї - Нові Вороб`ї Коростенського району, зі швидкістю 60-80 км/год. Поблизу села Нове Життя сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_10 розташував автомобіль передньою частиною в напрямку с. Нове Життя. Протяжність виявленої ямковості становить 22,30 м і займає всю ширину правої смуги руху. При визначенні об`єктивної видимості з робочого місця водія автомобіля-статиста було встановлено, що яму видно з відстані 40,60 м. Під час слідчого експерименту також встановлено, що після вказаної ямковості (позначеної на схемі № 1) з лівого боку дороги пошкоджені дерева на відстані 23,70 м. Далі, за поваленими деревами та ґрунтовим узбіччям, виявлено слід колеса транспортного засобу в напрямку с. Нове Життя. До протоколу додано ілюстративну таблицю (а.с. 140-148).

-висновок експерта № 1131/23-25 від 26.07.2023 відповідно до якого швидкість руху автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , з урахуванням зафіксованої слідової інформації під час огляду місця події - а саме слідів юзу транспортного засобу, виявлених на ґрунтовому узбіччі та асфальтованому дорожньому покритті, - орієнтовно становила не менше 102-109 км/год. Фактична швидкість руху зазначеного автомобіля перед настанням дорожньо-транспортної пригоди перевищувала 102-109 км/год, з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. У даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «NISSAN PRIMERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3 та 12.6 (г) Правил дорожнього руху України. Відповідно до проведених розрахунків і з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_10 вбачається невідповідність технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди за встановлених умов дорожнього руху, з технічної точки зору та згідно з проведеним дослідженням, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля «NISSAN PRIMERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 150-155);

-довідку КНП «Малинська міська лікарня» Малинської міської ради від 21.06.2023, відповідно до якої у ОСОБА_10 26.05.2023 було відібрано зразок крові на вміст етанолу, відповідно до результату № 1718 від 12.06.2023 - 2,47 проміле (а.с.95);

-вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, характеризується позитивно, схильний до вживання алкогольних напоїв. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За клопотанням захисника у судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_20 , який надав пояснення, що експертиза проведена з дотриманням законодавства та з використанням вірних коефіцієнтів, у тому числі коефіцієнту уповільнення, оскільки транспортний засіб рахувався, як завантажений на 50%.

Зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_8 просили призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене ч.3 статті 286-1 Кримінального кодексу України, зазначивши, що злочинним діями ОСОБА_10 заподіяна смерть її матері.

Захисник ОСОБА_9 просив винести виправдовувальний вирок у зв`язку відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину. Зазначив, що ОСОБА_21 , проїжджаючи ділянку з ямковістю, об`єктивно не мав можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Санкцією частини 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху, вчинені в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Згідно преамбули Закону України «Про дорожній рух» цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

На виконання положень ст.ст.2, 3, 41 Закону України «Про дорожній рух» постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено «Правила дорожнього руху» (далі - ПДР), згідно пунктів 1.3-1.5 яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 12.3. ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно підпункту «а» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи висловлені учасниками справи думки та вирішуючи питання про розмір покарання, що належить призначити обвинуваченому, суд керується загальними засадами призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, і бути необхідним і достатнім для виправлення винної особи.

Суд зазначає, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.

Наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66,67 Кримінального кодексу України судом не встановлено.

Обвинувачений керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи не лише своєю безпекою, а й безпекою інших учасників дорожнього руху, чим грубо порушив Правила дорожнього руху та вимоги Закону України «Про дорожній рух», що спричинило тяжкі наслідки.

Тому виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування призначеного покарання.

Крім того, санкцією ч.3 статті 286-1 Кримінального кодексу України передбачено призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

За змістом положень статті 55 Кримінального кодексу України, позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 , покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 8 років.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Захисником у судовому засіданні було заявлено клопотання про визнання недопустими доказом висновку експерта № 1131/23-25 від 26.07.2023, оскільки він ґрунтується на вихідних даних, які не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, що при визначенні часу наростання уповільнення tЗ експерт виходив з того, що транспортний засіб не є завантаженим та застосував табличне значення коефіцієнта уповільнення t3 - 0,25 що відповідає порожньому транспортному засобу. Вважає, що висновки експерта є сумнівними, неналежним чином обґрунтованими та неузгодженими.

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідност.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідност.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході досудового розслідування проведено ряд відповідних експертиз з метою залучення спеціальних знань, в тому числі в галузі автотехніки, які були досліджені в судовому засіданні, а також допитаний експерт, який проводив дослідження. Підстав не довіряти висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. ст.384 та 385КК України, у суду немає.

При формуванні такого підходу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к , відповідно до якої вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Жодних інших даних, які б свідчили про недопустимість чи необґрунтованість висновку експерта, проведеного досудовим слідством, матеріали справи не містять. Висновок проведеної автотехнічної експертизи є повним, логічним та об`єктивним, наданий в межах компетенції експерта, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження.

Порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, які б були фундаментальними, судом не установлено. Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів у цьому кримінальному провадженні є необґрунтованими.

Щодо посилання захисника на ту обставину, що ямковість дороги унеможливила уникнення ДТП обвинуваченим, суд зазначає наступне.

Як вбачається із слідчого експерименту, при визначенні об`єктивної видимості з робочого місця водія автомобіля-статиста було встановлено, що яму видно з відстані 40,60 м. Отже, водій транспортного засобу - обвинувачений, при дотриманні вимог правил дорожнього руху, будучи уважним, дотримуючись необхідної швидкості руху, мав можливість побачити вказану ямковість та уникнути ДТП.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що провина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України, доведена у повному обсязі. На підставі наданих стороною обвинувачення доказів, показів свідків, потерпілої, обвинуваченого, судом встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого, а саме порушенням правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, вчинене у стані алкогольного сп`яніння та смертю пасажирки автомобіля ОСОБА_12 .

Вказана дорожньо-траспортна пригода, яка призвела до важких наслідків у виді смерті пасажирки трапилася внаслідок неуважності, безпечності обвинуваченого, який свідомо сів за кермо автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, окрім того порушивши правила дорожнього руху, не обравши безпечної швидкості руху.

Наведене підтверджується висновком експерта № 1131/23-25 від 26.07.2023, згідно якого причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди за встановлених умов дорожнього руху, є невідповідність дій водія автомобіля «NISSAN PRIMERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Вказані вище обставини підтвердив у судовому засіданні і обвинувачений, проте, зазначивши, що не визнає провину, оскільки не міг передбачити, що трапиться таке ДТП з трагічними наслідками та, що його відволікли, тобто не мав прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Стосовно умислу обвинуваченого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Статтею 24 КК України визначено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Відповідно до положень статті 25 КК України необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Як пояснив у судовому засіданні обвинувачений, він свідомо сів за кермо автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, у дорозі відволікався, розмовляючи з пасажирами, при цьому оглядаючись назад на прохання пасажирки, що перебувала на задньому сидінні.

Тобто в даному випадку вбачається, що в діях ОСОБА_10 вбачається змішана форма вини у вигляді протиправної самовпевненості та протиправної недбалості, оскільки, як зазначалося, ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля та здійснював керування ним у стані сп`яніння, при цьому перевищив допустиму швидкість, відволікшись при цьому на розмову та переставши слідкувати за дорожньою обстановкою.

Щодо цивільного позову.

Потерпілою ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подано цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної й моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування цивільного позову зазначено, що смерть її матері стала для неї шоком. Після дорожньо-транспортної пригоди в якій загинула її мати вона позбулася душевного спокою, нормального сну, апетиту. Стан здоров`я значно погіршився. Вже тривалий час не може нормально жити, працювати. У зв`язку з цим вимушена приймати ліки. Під час скорботних днів мала певні труднощі, пов`язані з проведенням похорон, придбанням всіх необхідних продуктів, організацією та проведенням поминальних обідів. Це збільшувало моральні страждання та переживання. Враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінка моральної шкоди становить 1000000 гривень, що обґрунтовується значним нервовим хвилюванням, тривалим фізичним болем, душевними стражданнями, які у зв`язку з отриманою травмою тривають і досі. На поховання матері позивачкою було витрачено: обід в день поховання - 29543 грн; обід на 40 -й поминальний день -13050 грн та витрати в сумі 8545 грн (домовина, хрест, хустинки, вінки, покривало тощо). Крім того, було замовлено пам`ятник вартістю 170000 грн. Всього матеріальні витрати, понесені позивачкою, склали 221138 гривень. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 221138 гривень та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн, а всього - 1 221 138 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з приписами ч.5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 129 КПК України закріплює правила щодо вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, згідно яких, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу (якщо не прибув в засідання цивільний позивач), суд залишає позов без розгляду.

Згідно положень статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 04.10.2023 року потерпілу ОСОБА_6 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_10 - цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Судом під час розгляду справи встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою загиблої ОСОБА_12 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.32)

Згідно наданих чеків, потерпіла витратила на поховання матері 221138,00 грн (а.с.34,35,36).

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_10 їй було заподіяно матеріальну шкоду та непоправну моральну шкоду у зв`язку зі смертю її матері, яка померла внаслідок дорожньо-транспортної події. Вказана моральна шкода полягає, в тому числі й у значних душевних стражданнях, пов`язаних із втратою близької людини. З метою відшкодування завданої шкоди потерпілою було подано цивільний позов до суду.

Згідно ч.1 статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 статті 1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Крім того, згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено до відшкодування моральну шкоду, спричинену смертю її матері внаслідок вчиненого кримінального правопорушення в розмірі 1000000,00 (один мільйон) гривень.

Згідно пунктів 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У постанові від 03.10.2019 року у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого завдана потерпілій моральна шкода, яка полягає в глибоких емоційних та фізичних стражданням внаслідок загибелі її матері, що призвело до порушенням особистих життєвих та соціальних зав`язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації її подальшого життя.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, враховуючи надане позивачем обґрунтування та докази рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних та психічних страждань, характеру майнових та немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у житті позивача, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яке призвело до смерті потерпілої, становить 1000000 гривень, що, на думку суду, відповідає глибоким душевним переживанням потерпілої.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Стягнути з цивільного відповідача - ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду, спричинену злочином, в розмірі та 1 000 000 грн, та матеріальну у розмірі 221138 гривень грн., а всього - 1 221 138 грн.

Інші процесуальні питання.

Арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000164 від 26.05.2023, а саме: на автомобіль «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_11 , накладений ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 29.05.2023 року - скасувати.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України, а саме: автомобіль «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.

Диски залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

В провадженні наявні документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз: №СЕ-19/106-23/5122-ІТ від 19.06.2023 у розмірі 1912,00 грн, які належить стягнути з обвинуваченого в дохід держави в особі Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, код 24060300; судової автотехнічної експертизи № 1131/23-25 від 26.07.2023 у розмірі 3584,70 грн, які належить стягнути з обвинуваченого в дохід держави в особі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, код 02883096, відповідно до вимог ч.2 статті 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 127, 128, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 8 (вісім) років.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Стягнути з цивільного відповідача - ОСОБА_10 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , матеріальну шкоду, спричинену злочином, в розмірі 221138,00 (двісті двадцять одна тисяча сто тридцять вісім) гривень та моральну шкоду, спричинену злочином, в розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.

Арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000164 від 26.05.2023, а саме: на автомобіль «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_11 , накладений ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 29.05.2023 року - скасувати.

Речові докази по справі:

- автомобіль «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.

Диски залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз:

- № СЕ-19/106-23/7122-ІТ від 19.06.2023 в розмірі 1912,00 грн, які належить стягнути в дохід держави в особі Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, код 24060300 ;

- №1131/23-25 від 26.07.2023 в розмірі 3584,70 грн, які належить стягнути в дохід держави в особі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, код 02883096.

Вирок суду може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1