Справа № 715/962/25
Провадження № 1-кп/715/138/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2025 с. Глибока
Глибоцький районний Чернівецької області в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
У невстановлений час, але не пізніше 20.01.2025 року, у громадянина України ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, а саме на переміщення через митний кордон України товарів військового призначення, без відповідного дозволу Держаної служби експортного контролю України (далі ДСЕК).
Відповідно до листа ДСЕК України № 1776/34-25 від 27.03.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів не зареєстрований, з метою отримання дозвільних документів на право здійснення міжнародних передач товарів до ДСЕК України не звертався та відповідних дозволів не отримував.
Надалі ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_6 проводиться підготовка документів для оформлення дозволу ДСЕК з метою законного переміщення через митний кордон України вищевказаних предметів, які відносяться до товарів військового призначення та підлягають обов`язковому державному експортному контролю, усвідомлюючи, що він не має відповідного дозволу ДСЕК України та не зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів, які підлягають державному експортному контролю, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, вирішив незаконно перемістити їх з України до Угорщини.
В подальшому вказану картонну коробку ОСОБА_4 помістив у багажне відділення автотранспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з д.н.з. НОМЕР_1 , приховавши серед інших посилок, які перевозив на територію країн Європейського Союзу, для унеможливлення візуальної ідентифікації вказаних предметів та виїхав у напрямку МАПП «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці, з метою подальшого виїзду з України до Румунії.
Надалі, ОСОБА_4 будучи фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності якого являється «пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення» (КВЕД 49.1) неодноразово перетинаючи митний кордон України, будучи обізнаним з правилами його перетину, з метою приховування від митного контролю, слідуючи як водій на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з д.н.з. НОМЕР_1 , о 19 годині 28 хвилин 22 січня 2025 року прибув до митного поста «Вадул-Сірет» міжнародного пункту пропуску «Порубне-Сірет`Чернівецької митниці, що розташований за адресою: вул. Головна, 2 к, с. Тереблече, Чернівецького району Чернівецької області, в напрямку «виїзд з України до Румунії» по смузі руху «зелений коридор», заявивши таким чином про відсутність у нього предметів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або предметів, переміщення яких через митний кордон України потребує спеціального дозволу.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку із викриттям працівниками Чернівецької митниці.
Відповідно до листа Державної служби експертного контролю України
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст. 333 КК України, а саме закінчений замах на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
До початку підготовчого засідання 25.04.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 та прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 333 КК України - закінчений замах на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням ступеню тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро кається, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, має на утримані 2 неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання - у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 333 КК України, а саме закінчений замах на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
Враховуючи норму ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 333 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України. При цьому враховуючи, що власник товарів не був обізнаний з злочинними діями обвинуваченого, що було підтверджено обвинуваченим ьа прокурором в судовому засіданні, речові докази слід повернути власнику.
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.04.2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст.333 КК України і призначити йому міру покарання, у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок в дохід держави.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернівецької апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: