провадження № 1-кп/294/19/25
справа № 294/2016/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чуднів Житомирської області кримінальне провадження №0000189 від 24.06.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с Бейзимівка Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має 1 неповнолітню дитину та матір - інваліда ІІ групи, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, востаннє 26.10.2018 Дніпровським районним судом м Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

23.06.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом по вул Шевченка в с Карпівці Житомирського району Житомирської області на заокругленій ділянці дороги ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 12.1, 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, проявив неуважність до дорожніх умов і обстановки, не врахував стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого 23.06.2024 близько 20 години поблизу домогосподарства №3 втратив контроль за рухом транспортного засобу та керуючи ним небезпечно, допустив виїзд за межі проїзної частини, де відбулося зіткнення з будівельними блоками та насипом каміння, після чого відбулося перекидання транспортного засобу ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці зліва та підшкірної гематоми на рівні потиличної кістки, забійної рани навколоорбітальної ділянки лівого ока, забійної рани здухвинної ділянки справа, множинних саден на кінцівках, в поперековій ділянці зліва, закритих переломів поперечних відростків справа на рівні тіл 1-3 поперекових хребців та гематоми в заочеревинному просторі на рівні тіл 1-4 поперекових хребців, що відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я. Пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лопаткового кінця лівої ключиці зі зміщенням, що відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 12.1, 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення викладена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 31.10.2024.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати судовий розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи докази, які ніким не оспорюються, при цьому пропонуючи дослідити протокол огляду предмета від 20.09.2024, яким стверджується агресивна поведінка обвинуваченого на місці події.

В судових дебатах прокурор просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, вирішивши долю речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що орієнтовно в червні 2024 року втрьох з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відпочивали в нього удома, після чого вирішили поїхати в с Карпівці, де в ОСОБА_6 проживає дружина. Він сів за кермо. В якийсь момент обвинувачений втратив контроль за транспортним засобом, який натрапив на будівельні блоки, внаслідок чого автомобіль перекинувся, у зв`язку з чим його друзі, які перебували в салоні, отримали тілесні ушкодження. Після ДТП обвинувачений систематично відвідував ОСОБА_7 , який потрапив у лікарню, допомагав потерпілим. Потерпілі є його найкращими друзями з дитинства, які до нього претензій не мають, водночас зауважив, що вказане його не виправдовує, про вчинене жалкує, щиро кається та у подальшому за кермо напідпитку сідати не буде. Агресивну поведінку на місці події пояснює тим, що намагався надати допомогу ОСОБА_7 , однак працівники поліції йому не дозволяли це зробити, так як намагались попередити будь - який рух потерпілого до прибуття швидкої медичної допомоги.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили суд не карати ОСОБА_4 , зазначивши, що він їх товариш та жодних претензій до останнього матеріального чи морального характеру в них немає, шкода їм не завдана.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, просив визнати сприяння ОСОБА_4 розкриттю кримінального правопорушення, відсутність будь яких претензій до нього з боку потерпілих, які просили виправдати останнього, а також перебування на утриманні обвинуваченого матері інваліда, яка відповідно до медичної документації потребує постійного стороннього догляду. З урахуванням зазначених обставин просив застосувати до ОСОБА_4 ст. 69 КК України з призначенням йому покарання у виді пробаційного нагляду.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням протоколу огляду предмета (диска з нагрудної камери поліцейського) та матеріалів кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого та судові витрати у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Висновки суду.

Суд визнає доведеним наведене вище обвинувачення та вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

V. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, одружений, на утриманні має матір інваліда ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, та, зі слів обвинуваченого, одну неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, за місцем мешкання скарг і заяв на ОСОБА_4 не поступало, приймає участь в громадському житті села та в благоустрої населеного пункту, з 30.12.2022 по 14.02.2024 проходив службу в лавах ЗСУ, однак був демобілізований у зв`язку із необхідністю постійного стороннього догляду за матір`ю, яка відповідно до висновку КНП «Чуднівський центр первинної медико-санітарної допомоги» потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи у зв`язку із загальним захворюванням, раніше неодноразово судимий, востаннє - вироком 26.10.2018 Дніпровським районним судом м Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений по відбуттю покарання 20.09.2021.

Суд зважає на те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, вчинених з необережності.

Судом приймається до уваги обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , щире каяття.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність на його утриманні матері інваліда ІІ групи, яка потребує стороннього догляду.

Суд приймає до уваги також думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які жодних претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру не мають, невідшкодована ним шкода відсутня, просили суд не карати ОСОБА_4 взагалі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді Житомирського районного сектора № 10 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та останній не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникає, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, встановивши в судовому засіданні такі обставини як щире каяття, повне визнання вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю ним злочину, наявність на його утриманні матері інваліда ІІ групи, яка потребує стороннього догляду, позицію потерпілих та досудову доповідь, суд визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65, 69 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та ті Правила дорожнього руху, порушення яких призвело до ДТП та його наслідків, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного та його позицію, який вину визнав та щиро розкаявся, позицію потерпілих, які просили не карати обвинуваченого, висновок досудової доповіді, однак зважаючи на попередні судимості обвинуваченого, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме пробаційного нагляду сторокм п`ять років, який є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 01.11.2022, справа № 727/2780/21 (провадження № 51-4476км21).

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки, визначені цією нормою, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Що стосується додаткового покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керування транспортним засобом, то з огляду на обставини справи його призначення є обов`язковим.

На переконання суду, поєднання основного покарання у виді пробаційного нагляду та додаткового покарання у виді позбавлення права керування є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування становлять 9 844 грн 64 коп. та на підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-69, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років пробаційного нагляду з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 на вказаний строк такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 9 844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривень 64 коп.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10