Справа № 182/2621/25
Провадження № 1-кп/0182/958/2025
У Х В А Л А

24.06.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2024 за № 0004023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , навідника 2 механізованого відділення бойової машини 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

обвинуваченого ОСОБА_3

(в режимі ВКЗ з

ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 29.04.2025 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 07.06.2024 за № 0004023 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 26.06.2025.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжує існувати ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який був врахований при обранні запобіжного заходу, а саме ризик переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цьому ризику.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Посилається на те, що він ніколи не переховувався, весь час знаходився за місцем свого проживання. Він самовільно залишив військову частину за станом здоров`я, поїхав додому, щоб пройти ВЛК, бо за місцем проходження служби йому не дозволяли цього робити. Його командир дзвонив та погрожував, що прострелить ноги, тому назад на військову службу він не повернувся. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 . Переховуватись від суду він збирається, з`являтиметься за кожною вимогою та не буде порушувати умов домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та також просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за зазначеною ним адресою і, на думку захисника, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжує існувати ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), бо обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду. Відтак, невідворотність покарання за злочин вже сама по собі є підставою та мотивом для переховування, а тому обвинувачений може змінити місце проживання, виїхати на окуповану територію з метою ухилення від суду. Обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем і у зв`язку з виконанням бойових завдань його підрозділ постійно здійснює передислокацію на території України, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе ухилятися від явки до суду або ж переховуватись з метою уникнення відповідальності.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005, в якому зазначено, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше не судимий; має постійне місце проживання, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обвинувачується в дезертирстві.

Тому, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, обставини справи потребують продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 26.06.2025, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.

Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Керуючись ч.3 ст. 315 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 22 серпня 2025 р.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із смт. Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, кожному окремо, що у разі нез`явлення обвинуваченого за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1