справа №176/2175/25
провадження №1-кп/176/369/25
В И Р О К

Іменем України

24 червня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, Одеської області, громадянин України, який проходить військову службу за мобілізацією у лавах ЗСУ на посаді головного сержанта - командира інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу батальйону морської піхоти НОМЕР_1 бригади військової частини НОМЕР_2 , у званні «старший сержант», має середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2025 за №0000066, -

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, військовослужбовець ОСОБА_3 , 09.03.2025 в обідній час приблизно 13 годині ЗО хвилин, перебуваючи на ділянці місцевості, яка розташована поблизу житлового будинку № 304 по вул. Центральна у с. Андріївка-Клевцове Комарської територіальної громади Волноваського району Донецької області, побачив двовісний бортовий причіп марки КРД, реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2008 року випуску, власником якого з 22.05.2009, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , є ОСОБА_6 , та який знаходився на відстані приблизно 20 метрів від вищезазначеного житлового будинку.

Зазначений причіп закріплено за допомогою металевого ланцюга та навісного замка до опори паркану для запобігання його викрадення.

В цей час у ОСОБА_3 з корисних мотивів виник умисел на таємне заволодіння зазначеним причепом та для полегшення від`єднання причепа від металевого ланцюга та навісного замка, подальшого приєднання до автомобіля, задля слідкування за пересуванням інших осіб, для попередження та уникнення інших перешкод під час заволодіння, ОСОБА_3 вирішив задіяти своїх знайомих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому не повідомляючи останніх про свої злочинні наміри.

09.03.2025 реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно у другій половині дня, ОСОБА_3 попросив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про допомогу у перевезенні причепу, запевнивши останніх, що це його майно.

Не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 погодились надати допомогу останньому.

10.03.2025 приблизно о 01 годині 00 хвилині ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не були обізнані про злочинні наміри останнього, спільно прибули на автомобілі марки «SsangYong» моделі «Actyon» з номерним знаком « НОМЕР_5 », що завезено з-за кордону Громадською організацією «ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР ЄВРО ХАРКІВ» та перебував у користуванні ОСОБА_3 , до ділянки місцевості, яка розташована поблизу будинку № 304 по вул. Центральна у с.Андріївка-Клевцове Комарської територіальної громади Волноваського району Донецької області.

Прибувши на місце, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, враховуючи темний час доби та відсутність будь-якого стороннього освітлення, ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом вищевказаного автомобіля, під`їхав впритул до двовісного бортового причіпу марки КРД, реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вийшли з авто, та за допомогою фізичної сили рук приєднали двовісний бортовий причеп марки КРД, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що приєднаний за допомогою металевого ланцюга та навісного замка до металевої опори паркану, до фаркопу транспортного засобу марки «SsangYong» моделі «Actyon» з номерним знаком « НОМЕР_5 », після чого ОСОБА_3 , перебуваючи на місці водія, натиснувши правою ногою на педаль газу вищезазначеного транспортного засобу та шляхом ривку та руху причепу зламав навісний замок та зірвав металевий ланцюг, який утримував причіп, подолавши таким чином перешкоду щодо його заволодіння.

Незаконно заволодівши таким чином двовісним бортовим причепом марки КРД, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не були обізнані про злочинні наміри останнього, з місця події зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальні збитки на загальну суму 46 872 грн. 40 коп. (сорок шість тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 40 копійок).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся, зазначив, що обставини кримінального правопорушення не оспорює, підтримав формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті. Пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але був переїзд його військової частини, під час якого він викрав вказаний причеп, про скоєне жалкує щиро кається. Просив розглядати справу на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Докази його вини, здобуті органом досудового розслідування, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Вказав, що його позиція добровільна.

Посилання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, майнових претензій не має, збиток відшкодовано, просив не обирати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд врахувати повне визнання вини його підзахисного, а також його щире каяття. Враховуючи повне визнання вини його підзахисного та не оспорювання стороною захисту фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, вважав можливим розгляд даного кримінального провадження провести на підставі ч.3 ст.349 КПК України та при визначенні покарання застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України.

В постанові Об`єднаної Палати ККС ВС від 16 вересня 2024 року у справі № 444/870/22 Верховний Суд зазначив, що суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, встановивши всі обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою. Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який згідно службової характеристики за місцем служби характеризується позитивно, є військовослужбовцем ЗСУ, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття та позитивну характеристику, суд, з урахуванням позиції захисника та потерпілого, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде мінімальна міра покарання, за статтею КК України, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше не судимим та на даний час є військовослужбовцем ЗСУ, його позитивну характеристику, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме щире каяття, рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння, відшкодування шкоди, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення, виконає покладені відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні обирався у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, яка була внесена згідно довідки Дежавної судової адміністрації України від 02.05.2025 №2388/25.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати в загальному розмірі 5157 (п`ять тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 40 копійок на проведення судових транспортно-товарознавчих експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі, а саме 1 недопалок цигарки, який поміщено до паперового пакету, 1 недопалок цигарки, який поміщено до паперового пакету, 1 недопалок від системи нагрівання тютюну IQOS, який поміщено до паперового пакету, жерстяну банку з написом «Red Bull», яку поміщено до сейф-пакету PSP 2083862, жерстяну банку з написом «REVO», яку поміщено до сейф-пакету PSP 2083863 слід знищити; металевий ланцюг, довжиною 3 м, який поміщено до сейф-пакету PSP 3133624, навісний замок «МС», який поміщено до сейф-пакету PSP 1130076 слід повернути власнику ОСОБА_6 ; причеп, на якому прикріплена металева табличка з маркування: «КР…» НОМЕР_6 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 слід вважати повернутим власнику.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 5157 (п`ять тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 40 копійок.

Речові докази:1 недопалок цигарки, який поміщено до паперового пакету, 1 недопалок цигарки, який поміщено до паперового пакету, 1 недопалок від системи нагрівання тютюну IQOS, який поміщено до паперового пакету, жерстяну банку з написом «Red Bull», яку поміщено до сейф-пакету PSP 2083862, жерстяну банку з написом «REVO», яку поміщено до сейф-пакету PSP 2083863 - знищити; металевий ланцюг, довжиною 3 м, який поміщено до сейф-пакету PSP 3133624, навісний замок «МС», який поміщено до сейф-пакету PSP 1130076 повернути власнику ОСОБА_6 ; причеп, на якому прикріплена металева табличка з маркування: «КР…» НОМЕР_6 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.

Заставу у сумі 60 560,00 грн, внесену згідно довідки Дежавної судової адміністрації України від 02.05.2025 №2388/25 повернути заставодавцю.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_9