Провадження № 11-сс/4823/380/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

07 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 127 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який має дохід від незареєстрованої діяльності, раніше не судимого.

До ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України визначено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; здати на зберігання уповноваженого органу УДМС України в Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Вважає, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий виклав достатні обставини, на підставі яких дійшов висновку про необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину, офіційно не працює, не має жодного джерела доходу та постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, отже, існує ризик того, що внаслідок своєї антисоціальної поведінки, без належного контролю правоохоронних органів, останній зможе вчиняти й інші кримінальні правопорушення.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 , яка є матір`ю підозрюваного, підтвердила, що син не працює, зловживає алкогольними напоями та систематично вчиняє щодо неї насильство, про що вона неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів, але насильницькі дії сина призвели ще до гірших наслідків. На даний час потерпіла висловлює побоювання за своє життя та здоров`я, так як син зможе й надалі вчиняти щодо неї протиправні дії.

До клопотання слідчим були долучені постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства по відношенню до своєї матері за період 2020-2024 років. У зв`язку із вчиненням домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 перебував на профілактичному обліку СПНД ВП Чернігівського РУП ШГУНП в Чернігівській області «Кривдник» в період з 21.07.2022 по 22.08.2023. За повторне вчинення домашнього насильства підозрюваний повторно був взятий на облік з 03.02.2024 та перебуває на обліку до цього часу.

На думку прокурора, саме вказані обставини підтверджують антисоціальну поведінку ОСОБА_6 , яка проявляється в систематичному навмисному порушенні загальноприйнятих соціальних норм, правил та прав інших людей. Разом з тим, вказаний ризик слідчим суддею взагалі не врахований при винесенні рішення про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, особу підозрюваного, який не працює, зловживає спиртними напоями, недостатньо міцні соціальні зв`язки підозрюваного, на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, існує ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки потерпілою є матір ОСОБА_6 , з якою останній проживає за однією адресою, а свідками є сусіди підозрюваного, а тому перебуваючи на волі, він матиме реальну можливість незаконного впливу на цих осіб з метою зміни ними своїх показань на його користь.

Вважає, що слідчим суддею, недостатньо проаналізовано додану до клопотання доказову базу, якою підтверджуються викладені у клопотанні ризики, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жодний з інших запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з існуванням вищенаведених ризиків.

Враховуючи що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які не погодились з доводами сторони обвинувачення, ухвалу слідчого судді вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін, оскільки застосований запобіжний захід цілком здатен запобігти тим ризикам, на які посилається прокурор, а підозрюваний не допускає та не має наміру допускати порушень тих обмежень, які застосовані до нього слідчим суддею, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002167 від 25 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 127 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у систематичному вчиненні домашнього насильства та катуванні по відношенню до своєї матері ОСОБА_11

24 липня 2025 року о 22 год. 54 хв., в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

25 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 1 ст. 127 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту з тих підстав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може впливати на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань на свою користь, продовжити вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на антисоціальну поведінку підозрюваного, особу потерпілої, яка є матір`ю ОСОБА_6 та проживає з ним в одному будинку, а свідки мешкають в тому ж населеному пункті, не підтверджені належними доказами, аж настільки, щоб стверджувати, що цим ризикам неможливо запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Вказуючи про можливість впливу на потерпілу та свідків, прокурор наводить адміністративну практику, відповідно до якої ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства з 2020 року по 2024 рік, останній раз притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП 18 жовтня 2024 року, в той час як 2023 року жодного разу не притягувався до такого виду відповідальності.

Тобто чотири роки підозрюваний, за твердженням прокурора, чинив домашнє насильство, за показаннями ОСОБА_12 , які навів прокурор, остання значну кількість разів зверталася до правоохоронних органів зі скаргами на ОСОБА_6 , однак, орган досудового розслідування реагував виключно складаннями протоколів про адміністративні правопорушення, при цьому, жодних інших дій для захисту потерпілої не вживав, тобто не вбачав дії ОСОБА_6 такими, що загрожують життю чи здоров`ю потерпілої.

Отже, ризики ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, впливу на потерпілу та свідків, є занадто низькими, щоб стверджувати про те, що їм можливо запобігти виключно застосуванням найсуворішого запобіжного заходу, як на цьому наголошує прокурор.

При цьому, ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження та не доведений прокурором під час апеляційного розгляду.

Більш того, в апеляційній скарзі прокурором не спростовані висновки суду про відсутність належних доказів антисоціальної поведінки ОСОБА_6 , про яку стверджує сторона обвинувачення, але окрім доказів, які утворюють собою об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України, та показань самої потерпілої, інших доказів не надав ні слідчому судді, ні колегії суддів.

У судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що не зловживає алкогольними напоями, має дохід від продажу сезонних ягід та фруктів, які самостійно вирощує на присадибній ділянці. При цьому, колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення на те, що відсутність офіційної роботи не може ставитись у провину людині, яка проживає у прифронтовій області, в селі, яке перебувало під окупацією військ російської федерації, в той час, коли через військові дії на території нашої країни кількість робочих місць значно зменшилась.

Тим більше, відсутність роботи та офіційного прибутку, не є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як і не є підставою стверджувати про те, що особа може вчиняти інші кримінальні правопорушення або веде антисоціальний спосіб життя, при тому, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Фактичні відомості про притягнення підозрюваного до адміністративної відповідальності підлягають більш ретельній перевірці, адже справи такої категорії розглядаються судом за відсутності правопорушника, отже, об`єктивно позиція та доводи ОСОБА_6 з приводу виниклих між ним та матір`ю конфліктів не з`ясовувались, а сам підозрюваний стверджує, що про притягнення його до відповідальності дізнавався виключно від виконавчої служби, коли необхідно було сплачувати штрафи, тобто навіть матеріали були складені за його відсутності.

Не спростовані апелянтом й повідомлені підозрюваним обставини про те, що ОСОБА_12 неодноразово зверталася за психіатричною медичною допомогою, може неадекватно себе поводити, що і є наслідком непорозумінь між ними, при цьому, потерпіла потребує сторонньої допомоги. Жодних відомостей щодо цих обставин стороною обвинувачення не надано, як і не надано інших відомостей та даних, які б вкрай негативно характеризували підозрюваного, окрім обставин оголошеної ОСОБА_6 підозри.

Фактично, всі доводи сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу ґрунтуються на показаннях потерпілої та відомостей про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку.

У справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, однак, це не може бути єдиною підставою, яка виправдовує необхідність обрання йому найсуворішого виду запобіжного заходу тримання під вартою, як намагається переконати сторона обвинувачення.

Самі лише обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання та відсутність офіційного місця роботи, не є тими виключними обставинами, які свідчать, що до підозрюваного безальтернативно має бути застосований найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти всім встановленим ризикам.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Усі ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, а саме тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість можливого покарання, дані про особу підозрюваного, з огляду на встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, були враховані слідчим суддею під час судового розгляду, інших обставин, які б свідчили про необґрунтованість рішення слідчого судді, стороною обвинувачення не надано.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15