Справа № 128/103/25
ВИРОК

Іменем України

26 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької областів в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці кримінальне провадження, відомості в якому внесено до ЄРДР за № 0000274 від 28 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Вороновиця, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 27 жовтня 2024 року близько 00 год. 20 хв., перебуваючи поблизу філії «Побережненський сільський клуб» Центру Культури та дозвілля Вороновицької Селищної ради, що розташований за адресою: вул. Шевченка 22, в с. Побережне Вороновицької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, побачив як до нього підійшла ОСОБА_5 , з якою у нього виникла словесна сварка з причини того, що він у вечірній час 26 жовтня 2024 року в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області ображав її доньку, ОСОБА_6 , після чого у нього виник намір спричинити їй тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, схопив своєю правою рукою зап`ястя правої руки ОСОБА_5 та викрутив його в сторону, стиснувши при цьому її пальці, від чого остання різко присіла на ліве коліно, вдарившись ним об камінь.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці 4-го пальця правої кисті та закритого перелому діафіза середньої фаланги 4-го пальця правої кисті, садна по передній поверхні лівого коліна, які згідно висновку судово-медичного експерта № 134 від 29 жовтня 2024 року відносяться: синець та перелом - до середніх тілесних ушкоджень за відсутністю небезпеки для життя та які спричинили тривалий понад (21 день) розлад здоров`я, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; садно - до легких тілесних ушкоджень, п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, дав суду показання, в яких повністю підтвердив факт та обставини скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. До вчиненого ставиться вкрай негативно, дуже шкодує за наслідками скоєного.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (одного) року із застосування ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку прокурора щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що свою вину визнає у вчиненому злочині в повному обсязі, попросив вибачення у потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше несудимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, непрацюючий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до злочинів, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, майнового стану обвинуваченого, який не має місця роботи та доходу.

На підставі вищевказаного, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, та того, що покарання має бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав вину у вчиненому, суд на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Покарання у виді обмеження волі із застосування ст.ст. 75, 76 КК України на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,373,374,382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку 26 травня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1