Справа № 392/1843/19
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

"22" серпня 2025 р. м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

секретар судового засідання ОСОБА_9 ,

в ході розгляду кримінального провадження № 0000668 від 07 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паліївка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, місце проживання якого зареєстроване та який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно не працює, має професійно - технічну освіту, неодруженого, який дітей на утриманні не має, який має статус учасника бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту № 0000668 від 07 вересня 2019 року ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що у період з 22.08.2019 по 07.09.2019 року за місцем свого спільного проживання з ОСОБА_10 та двома її малолітніми дітьми: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 знущався над малолітнім ОСОБА_12 в різні способи, спричиняючи дитині фізичний біль та тілесні ушкодження. 07.09.2019 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що ОСОБА_12 через малолітній вік після отримання таких тілесних ушкоджень помре, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді позбавлення життя дитини, не маючи обов`язковою метою убивства малолітнього ОСОБА_12 , однак свідомо припускаючи настання смерті останнього, у період часу з 08:00 год. по 15:00 год., перебуваючи на території власного домоволодіння за вищевказаною адресою, взявши малолітнього ОСОБА_12 за обличчя, декілька разів вдарив його головою об стіну. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 07 вересня 2019 року близько 18:00 год. настала смерть малолітнього ОСОБА_12 від закритої черепно - мозкової травми: забою речовини головного мозку, крововиливу під тверду та павутинну мозкові оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепа, що ускладнилось розвитком набряку головного мозку та здавленням життєво важливих стовбурових структур.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого. На обґрунтування клопотання прокурор повідомив таке:

Обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений до 28 серпня 2025 року включно. Станом на день розгляду подання судове слідство не закінчене, потерпіла не допитана. Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачені статтею 177 КПК України:

- обвинувачений у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, ОСОБА_8 зможе переховуватись від суду, щоб уникнути реального позбавлення волі.

- незаконно впливати на потерпілу, яка ще не допитана, оскільки потерпілою є особа, з якою обвинувачений проживав та вів спільний побут, а його мати є свідком в даному кримінальному провадженні. Інші свідки у кримінальному провадженні є односельчанами із обвинуваченим.

Зважаючи на це, прокурор вважає неможливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, так як вони не зможуть запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обвинувачений та захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт та застосувати заставу. На обґрунтування своєї позиції послались на тривалість перебування обвинуваченого під вартою та зазначивши, що це є порушенням вимог статті 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Зазначили, що обвинувачений має постійне місце проживання. Вказали, що обвинувачений має батьків, інших родичів. Зазначили, що батько обвинуваченого ОСОБА_13 висловив згоду на проживання сина разом з ним та утримання його, забезпечення виконання сином процесуальних обов`язків.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, колегія суддів дійшла такого висновку:

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання суд зважає на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного зі спричиненням смерті людини. Заслуговують на увагу непоправні наслідки правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті малолітньої дитини, яка є найменш захищеною в суспільстві та не могла чинити опір. Конвенція ООН про права дитини покладає на держави обов`язок вживати усіх необхідних заходів для захисту дітей від усіх форм насильства. Кожен дорослий повинен знати, як донести до дитини, відповідно до її віку, інформацію про права та обов`язки, як підтримувати дитину, щоб уникнути наслідків порушення її прав.

Дитина має право на життя, на захист від фізичного та психологічного насильства.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 вчиняв злочин у стані алкогольного сп`яніння. Злочину передувала тривале протиправне поводження обвинуваченого з дитиною, вчинення непоодиноких насильницьких дій відносно дитини. У разі підтвердження обвинувачення, це свідчитиме про відверто зневажливе, зухвале ставлення обвинуваченого не лише до закону, але й загальноприйнятих норм моралі, етики, до прав дитини на життя та захист від насильства, що мають загальне визнання, повагу та є предметом особливої охорони у цивілізованому суспільстві.

Вказане свідчить про те, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією обвинуваченого від суспільства не зможе запобігти тому, що обвинувачений продовжить злочинну діяльність.

Судове слідство у справі не закінчене - потерпіла у справі не допитана. При цьому суд вважає слушною думку прокурора про те, що потерпілою про справі є особа, з якою обвинувачений проживав та вів спільний побут. Знаходячись на волі обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на неї.

Суд також враховує і тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, що свідчить про ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінивши усі вказані вище фактори у їх сукупності, суд також дійшов переконання що про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства ї соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу та є обґрунтованим.

Суд вважає обґрунтованою позицію прокурора, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у ході судового розгляду кримінального провадження. На підтвердження такої позиції суду свідчать дані про особу обвинуваченого, зокрема, його репутації, відсутність місця праці, а також характер вчинених ним кримінальних правопорушень. Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою за вказаних обставин, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запобігти вказаним ризикам в разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.

Зважаючи на обставини обвинувачення, суд не вважає, що наявність сталого місця проживання, батьків, родичів у обвинуваченого тими обставинами, що нейтралізують об`єктивні ризики ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу, свідків, продовження злочинної діяльності. При цьому суд не вважає реальним забезпечення батьком обвинуваченого пенсіонером виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Батько обвинуваченого не зможе запобігти обвинуваченому переховуватися від суду, незаконно вплинути на потерпілу та свідків.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Керуючись положеннями пункту 1) частини 4 статті 183 КПК України суд не визначає застави обвинуваченому, зважаючи на те, що ОСОБА_8 , обвинувачується у злочині, пов`язаному із загибеллю людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.177, 183, 184, 194, 197, 199, 331, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000668 від 07.09.2019 ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 жовтня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" для виконання.

Відмовити обвинуваченому та його захиснику у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали е виготовлений 22.08.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3