Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/262/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 389/841/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2025, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобровиця Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працював на посаді регулювальника швидкості руху вагонів в регіональній філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", не одружений, має малолітнього сина, не має судимості в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах досудового розслідування, тобто з 15.05.2025 до 18.06.2025., з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2025 застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах досудового розслідування, тобто з 15.05.2025 до 18.06.2025. Заборонено ОСОБА_7 цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на період з 15.05.2025 до 18.06.2025, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим суддею встановлено, що надані стороною кримінального провадження з боку обвинувачення докази вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, у яких останньому повідомлено про підозру, що підтверджується: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення особи до впізнання свідку ОСОБА_10 ; протоколом проведення обшуку від 18.03.2025; висновками експертів №КСЕ-19/112-25/3183 від 11.03.2025, №СЕ-19/112-25/3914-НЗПРАп від 24.03.2025, №КСЕ-19/112-25/3783 від 31.03.2025 та №КСЕ-19/112-25/3782 від 31.03.2025; матеріалами оперативних закупівель.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема незаконно впливу на свідків, оскільки причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаних злочинів також підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Водночас, ризиків, передбачених п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України під час розгляду клопотання не встановлено. Зокрема, прокурором не доведено наявність ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів не переховувався, був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Прокурором будь-яких доказів переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування, слідчому судді також не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, який в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання та офіційно працевлаштований, не одружений, має малолітнього сина.

Доказів наявності повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення прокурором слідчому судді не надано. Доводи викладені в клопотанні про те, що джерелом існування ОСОБА_7 є збут вибухових речовин та боєприпасів не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Наведене в сукупності також свідчить про недоведеність ризику вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2025 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого погодженого з прокурором про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.06.2025.

Судом, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, не враховано наявність ризиків передбаченого п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як уразі ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 враховуючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, йому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, тож з метою уникнення відповідальності останній, не маючи міцних соціальних зв`язків, оскільки офіційно не одружений, на утриманні осіб не має, так як з власною дитиною спільно не проживає та не сплачує аліментів на її утримання, що вказує на те, що ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі може виїхати за межі Кіровоградської області та взагалі України;

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин оскільки 18.03.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було вилучено грошові кошти в сумі 3000 грн. (номіналом по 1000 гри. АЛ1407588, ЕВ1 154300 та ГГІ9121512) з 4000 грн., які були використані під час проведення оперативної закупівлі, тому існує ризик знищення, схову або спотворення ОСОБА_7 грошової купюри номіналом 1000 грн., яку вилучено не було та місцезнаходження на даний час не встановлено, а досудове розслідування на даний час не закінчено.

Вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_7 скоїв незаконне придбання та зберігання вибухових речовин та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а також незаконний збут вибухових речовин та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, які зафіксовані у встановленому законом порядку, крім того, збував вибухові речовини та боєприпаси іншим особам, раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів з чого вбачається, що збут вибухових речовин та боєприпасів є джерелом існування ОСОБА_7 та свідчить про можливе продовження ним злочинної діяльності.

Вважає, що слідчим суддею проігноровано доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 К1ІК України.

Вважає, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважаючи на все вищевикладене, беручи до уваги, особу підозрюваного ОСОБА_7 , реальність та обгрунтованість вищевказаних ризиків, вважає, застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного є недопустимим, оскільки не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею вірно встановлено наявність ризику, передбаченого ч.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що ризиків, передбачених п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України під час розгляду клопотання не встановлено. Зокрема, прокурором не доведено наявність ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри, проте не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного під вартою немає.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором не доведено наявність ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів не переховувався, був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Прокурором будь-яких доказів переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування я в суді першої та і в суді апеляційної інстанції не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Крім того, ОСОБА_7 , в силу ст.89 КК України не має судимості, доказів наявності повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення прокурором не надано. Доводи викладені в клопотанні про те, що джерелом існування ОСОБА_7 є збут вибухових речовин та боєприпасів не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Наведене в сукупності також свідчить про недоведеність ризику вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у справі, а саме грошової купюри номіналом 1000 грн., яка була використана під час проведення оперативної закупівлі, є необґрунтованим, з урахуванням зазначених слідчим процесуальних дій необхідних для продовження строку досудового розслідування і відповідно для продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 .

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Під час розгляду клопотання щодо обрання/продовження запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання/продовження запобіжного заходу. При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків ). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для продовження відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді.

Дослідивши матеріали клопотання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зважаючи на досліджені матеріали клопотання відмовив у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та було прийнято рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 .

Вирішуючи клопотання щодо продовження запобіжного заходу колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції обрав хоч і більш м`який запобіжний захід, однак зважаючи на обставини кримінального провадження може вважатись розумним та спів мірним.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п.1 п.п.с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що достатнім запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2025, якою застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2