ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/532/25 Справа № 704/427/20 Категорія: ч. 4 ст. 153 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Багачевського міського суду Черкаської області від 30 травня 2025 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28 липня 2025 року включно.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 , яке відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Окрім того, суд зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на наявність яких вказують тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, немає міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. На думку апелянта, ризики вказані прокурором безпідставними та недоведеними, поґрунтованими на припущеннях. Зазначає, що тривалий час, з квітня 2020 року справа перебуває на розгляді. Весь цей час обвинувачений знаходився за власним місцем проживання, де мешкає з дружиною, працював на будівництві неофіційно, не скоїв жодного кримінального правопорушення. Стверджує, що він не був повідомлений про дату та час судових засідань, на які як вказав прокурор, коли він не з`явився. Стверджує, що він просив з приводу цього допитати його рідних у якості свідків, але суд першої інстанції проігнорував його прохання. Зазначає, що коли його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, він самостійно прибув до суду 08 квітня 2025 року та 11 квітня 2025 року. Вказує на те, що справа знаходиться на розгляді вже більше п`яти років, судові засідання постійно переносяться через неявку свідків. Прокурор ігнорує приводи суду щодо примусового доставлення свідків до суду, пояснюючи це тим, що не може їх знайти.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисницю, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Наведене підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, що говорить про відсутність у нього постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Водночас апеляційний суд враховує, що підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало, в тому числі оголошення його у розшук, де він перебував більше року.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Багачевського міського суду Черкаської області від 30 травня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4