Провадження № 1-кс/643/4147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за №0002236 від 25.07.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, не працевлаштованої, не заміжньої, раніше судимої: 03.12.2024 Октябрським районним судом м. Полтави за ст.128 КК України, до 1 року обмеження волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; 11.12.2024 Московським районним судом м. харкова за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002236 від 25.07.2025, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.07.2025 з 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась у гуртожитку за адресою : АДРЕСА_3, куди прийшла у гості до своєї знайомої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає у кімнаті №8.

Так, 25.07.2025 приблизно о 17 год. 25 хв., точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи на сходовому майданчику за вхідними дверима до тамбурного приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 , де розташовані кімнати № 6, 7, 8, маючи злочинний намір, спрямований на умисне знищення або пошкодження майна, належного ОСОБА_8 , попередньо вступивши у словесний конфлікт з потерпілою, внаслідок чого остання вигнала її з помешкання , на фоні заздалегідь виниклих неприязних відносин, діючи з хуліганських спонукань, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір спрямований на пошкодження майна належного ОСОБА_8 , маючи при собі джерело відкритого вогню - запальничку, підійшла до вхідних дерев`яних дверей тамбурного приміщення, які належать ОСОБА_8 , та використовуючи зазначений предмет, який привела в дію, піднесла полум`я запальнички до зазначених дверей, відбулось займання вхідних дверей до тамбурного приміщення.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на знищення чужого майна, побачила біля вхідних дверей до тамбуру крісло та усвідомлюючи, що вказане майно також належить потерпілій, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, використовуючи наявну у неї запальничку підпалила вказане крісло, внаслідок чого відбулось його займання.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 частково вигоріли дерев`яні вхідні двері до тамбурного приміщення, де розташоване місце мешкання ОСОБА_7 та крісло, які належні потерпілій, чим було спричинено матеріальну шкоду, розмір якої наразі встановлюється.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

25.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Слідчий в клопотанні, посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину проти власності, та вказав, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваної можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрювана ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння необережного злочину, в період випробувального терміну, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила нове умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, наразі відносно її на розгляді ХАС перебуває апеляційна скарга прокурора на вирок Московського районного суду від 11.12.2024 за ч.4 ст.185 К України, який не набрав законної сили, не має міцних соціальних зв`язків, а саме: неодружена, не працює, а тому, побоюючись покарання, яке загрожує їй, у разі визнання її винною судом, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину, та, в разі обрання останній більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде мати змогу шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показ або відмовитися від них, оскільки остання особисто знайома з потерпілою та свідком;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, не має законних джерел отримання заробітку, на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, припинення її протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останньої, а є наслідком діяльності правоохоронних органів та очевидців вчення нею злочину, тому остання, в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде мати змогу продовжити свою злочинну діяльність.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваної ОСОБА_6 , не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та з метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб .

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрювана ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що підозра обґрунтована, вину визнала. Вказала, що вчинила даний злочин у стані алкогольного сп`яніння, у задоволенні клопотання просила відмовити, та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію своєї підзахисної, вказала, що її підзахисна вину визнає, дає правдиві показання слідчому. Ризики, зазначені у клопотанні нічим не підтверджені, остання має постійне місце мешкання, реєстрації. Просила у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

25.07.2025 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, що підтверджується наступними доказами: витяг ІПНП про зареєстровану подію ЄО №28780; протокол прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_9 ; протокол огляду місця події від 25.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 ; протокол затримання особи в порядку ст .208 КПК України; іншими матеріалами провадження в сукупності.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Крім того, будь-яких доказів у підтвердження аргументів сторони захисту щодо членів родини підозрюваного, їх стану здоров`я, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення проти власності, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у скоєнні цих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, дійшов висновку, що відносно підозрюваної має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування застави.

Керуючись ст.ст.2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - з 20.00 години 25.07.2025.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 20.00 години 22.09.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останньої.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1