Справа № 202/4023/25
Провадження № 1-кп/202/1198/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника(ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра кримінальне провадження №0000599 від 07.04.2025 року у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калужської області, с. Барятино, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, раніше судимого, останній раз: 21.10.2021 року, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ

Обвинувачений ОСОБА_4 , 06.04.2025 року о 15.39 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Кафетерій» ТОВ «СЧП Калібрі», реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, наблизився до торгівельного прилавку магазину, відштовхнув потерпілу ОСОБА_6 , схопив з торгівельного прилавку грошові кошти належні потерпілій, та утримуючи їх в своїй руці, не звертаючи уваги на дії потерпілої, спрямовані на припинення скоєння злочину останнім, вибіг з приміщення магазину «Кафетерій» ТОВ «СЧП Калібрі» утримуючи при собі грошові кошти у сумі 3000 грн., які належать ОСОБА_6 , таким чином незаконно заволодів ними.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за вчинення ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто умисні дії, які полягають у відкритому викраденню чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

При призначенні судом покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, що він раніше був засуджений, а саме 21.10.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України.

Із притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову засуджується за вчинення аналогічного, корисливого злочину.

При визначенні виду та розміру покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином; дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставини, що обтяжує покарання.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який винуватість у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 мінімальне за розміром покарання, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

З огляду на те, що судом визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, для запобігання ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також зважаючи на тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий і вчинив аналогічний злочин, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.: 177-178, 349, 370, 373-374, 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 ,продовжити у вигляді тримання під вартою, строком до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 09.04.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в порядку ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, період з 09.04.2025 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи СЕ-19/104-25/13805-Д від 22.04.2025 року, у розмірі 1591,80 грн.

Речові докази, а саме: верхній одяг та взуття вилучені у ОСОБА_4 , які перебувають в камері схову ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Речовий доказ, а саме: компакт диск DVD-R, що містить відеофайл від 06.04.2025 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, а саме: компакт диск DVD-R, що містить відеофайл від 08.04.2025 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1