Справа № 304/1477/24 Провадження № 1-кс/304/191/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , у режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання детектива підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000004 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В :

детектив звернувся до слідчого судді з даним клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000004 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності в силу ст. 55 ГК України, в порушення вимог законодавства, бажаючи мати доходи за рахунок засобів, здобутих в результаті заняття незаконним видом діяльності, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2023 року, умисно, з метою незаконного збагачення, знаючи про заборону зберігання з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, маючи умисел на подальшу реалізацію електронних цигарок без марок акцизного податку України, здійснив придбання незаконно виготовлених цигарок марки «Elfbar» без марок акцизного податку України з метою їх подальшої реалізації на території міста Ужгорода, Закарпатської та інших областей.

Детектив вказує, що достовірно знаючи про те, що придбані ним електронні сигарети невідомого походження та неналежної якості у зв`язку з низькою ціною закупівлі та відсутністю документів, які підтверджують їх походження та якість, розуміючи, що товар є популярним серед споживачів, особливо серед молоді, та володіючи відомостями про справжні ринкові ціни, діючи в порушення вимог вищезазначеного законодавства, яке регламентує порядок обігу підакцизних товарів, здійснював роздрібну діяльність з реалізації незаконно виготовлених електронних сигарет марки «Elfbar» з адреси свого проживання АДРЕСА_3 , на території м. Ужгород (серед основних місць ТЦ «Дастор» на вулиці Собранецькій, ТРЦ «ТОКІО», гуртожитки УжНУ та прилеглі кафе по вулиці Університетській), Закарпатської та інших областях України. За чітко розробленим злочинним планом, ОСОБА_4 набрав значну кількість підписників на каналі «Papiroska» у месенджері «Телеграм», які здійснювали замовлення електронних цигарок.

Також детектив зазначає, що з метою припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 органом досудового розслідування 14 червня 2024 року проведено санкціонований обшук за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Шпонтака Івана, 8, за результатами якого виявлено та вилучено електронні цигарки без марок акцизного податку «Elfbar» наступного асортименту: DISPOSABLE POD DEVICE STRAWBERY KIWI 18000 у кількості три штуки, DISPOSABLE POD DEVICE CHERRYLIME 18000 у кількості три штуки, DISPOSABLE POD DEVICE BLUE RAZZ ICE 18000 у кількості п`ять штук, DISPOSABLE POD DEVICE PEPPER MINT 18000 у кількості дві штуки, DISPOSABLE POD DEVICE GREEN APPLE ICE 23000 у кількості одна штука, DISPOSABLE POD DEVICE WATER MELON ICE 23000 у кількості три штуки, PURPLE MINT 23000 у кількості вісім штук, POLAR MINT 23000 у кількості дев`ять штук, WATERMELON CHERR 23000 у кількості вісім штук, GREEN PLUM SOUR LIME 23000 у кількості вісім штук, GREEN APPLE ICE 23000 у кількості сім штук, STRAWBE RRY BANANA 23000 в кількості шість штук, APPLE PEAR 23000 у кількості чотири штуки, BLUE RAZZ ICE 23000 у кількості шість штук, GREEN PLUM SOUR LIME у кількості чотири штуки, COLOMBIAN COFPEE ICE 8000 у кількості одна штука; а також рідину для електронних цигарок «Chaser» наступного асортименту: зі смаком банана в кількості п`ять штук; зі смаком полуниці в кількості чотири штуки; зі смаком дині в кількості три штуки; зі смаком ківі в кількості одна штука; зі смаком мандарина в кількості одна штука.

Крім цього за позицією детектива, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», протягом 2023 року по 16 червня 2024 року вчинив дії, спрямовані на набуття, володіння і використання майна, одержаного злочинним шляхом, тобто легалізував кошти, одержані за збут незаконно виготовлених електронних цигарок «Elfbar» та рідин до них на загальну суму 55 730 грн.

Відтак, за позицією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 20.01.2024; рапортами від 29.01.2024, 16.04.2024, 05.06.2024 щодо виконання доручення в порядку ст. 40-41 КПК України; протоколом огляду від 03.02.2024; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій від 22.04.2024, 31.05.2024, 10.06.2024, 01.07.2024, 09.07.2024; протоколом огляду від 07.06.2024 сайту «PAPIROSKA»; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 якого залучено до проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки; протоколом огляду від 07.06.2024 закуплених у ОСОБА_4 електронних сигарет; висновком товарознавчої експертизи № CE-19/107-24/6277-ТВ від 12.06.2024; протоколом обшуку від 14.06.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом огляду від 25.06.2024 мобільного телефону ОСОБА_4 ; протоколом огляду від 27.06.2024 вилучених у ОСОБА_4 електронних сигарет; висновком комплексної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, трасологічної та товарознавчої експертизи № 7768/24-34/7769/24-31/8137/24-53 від 02.08.2024; протоколами допиту свідків; протоколами огляду руху коштів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновком аналітичного продукту №23.6/02.1/83-24-АП від 29.11.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так детектив вказує, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак у змісті клопотання наводить обґрунтування існування усіх ризиків, передбачених частиною 1 вказаної статті, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та/або суду і буде продовжувати робити це, намагатиметься знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Детектив обґрунтовує кожен з наведених ризиків та вказує, що наведені ним обставини не дають можливості органу досудового розслідування звернутися із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а відтак враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що ставиться йому у провину, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи за наведених вище підстав, не зможуть запобігти встановленим органом досудового розслідування ризикам.

Також детектив просить слідчого суддю врахувати характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, а також майновий стан підозрюваного, обсяг та розмір покарання, яке може бути призначено за вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведених обставин детектив просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказане клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, при цьому ухиляється від органу досудового розслідування та перебуває за кордоном. З приводу визначення розміру застави вказував на необхідність визначення такого у межах щодо тяжкого злочину.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вважала, що запобіжний захід стосовно її підзахисного обраний бути не може, оскільки ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, тому що підозра йому вручена не була. Вручення такої захиснику чи шляхом надіслання світлин у додаток «Вайбер» її підзахисному або родичам не може вважатися належним врученням особі підозри. Також вказувала, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місце проживання, наразі дійсно перебуває за межами країни, про що повідомив детектива, при цьому постійно бере участь у всіх судових засіданнях, а відтак наведені прокурором ризики відсутні.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав свого захисника, так само звертав увагу слідчого судді на те, що повідомлення про підозру йому не було вручено, пам`ятку про права не отримував, а тому просив у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши позиції учасників розгляду, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що органом досудового розслідування відділом детективів із захисту фінансів у фіскальній, бюджетній сферах та захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 20 січня 2024 року до ЄРДР за № 0000004 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України за підозрою здійснення ОСОБА_4 , який не маючи ліцензії на торгівлю підакцизними товарами та не будучи суб`єктом господарювання, здійснює незаконне придбання з метою збуту, зберігання і транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів електронних цигарок, а також вчинення дій спрямованих на набуття та розпорядження майном (грошовими коштами), отриманими злочинним шляхом від вказаної діяльності.

Також з наданих слідчому судді матеріалів видно, що в ході супроводу матеріалів кримінального провадження № 0000004 працівниками УСР в Закарпатській області ДСР НП України встановлено, що на території Закарпатської області групою осіб здійснюється незаконна діяльність, що полягає в збуті електронних цигарок та рідин, які використовуються в електронних цигарках з підробленими марками акцизного податку України. До складу злочинної групи входить як організатор ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який для втілення свого злочинного умислу залучив спільника ОСОБА_8 .

Крім цього на підставі рапорту о/у УСР в Закарпатській області ОСОБА_9 від 05 червня 2024 року встановлено, що на території Закарпатської області незаконну діяльність, пов`язану із зберіганням та розповсюдженням підакцизних товарів, а саме електронних тютюнових виробів, здійснює громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_4 , який має у користуванні транспортний засіб марки «Volkswagen ID.4», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, на якому перевозить незаконно виготовлені електронні тютюнові вироби (ельбари). Так, ОСОБА_4 реалізує електронні тютюнові вироби оптовими партіями мешканцям Закарпатської області; поставка незаконно виготовленої тютюнової продукції здійснюється за попередньою домовленістю засобами мобільного зв`язку про місце поставки, куди ОСОБА_4 й доставляє на вказаному транспортному засобі незаконно виготовлені тютюнові вироби.

Вказане підтверджується наявним у матеріалах клопотання протоколом допиту свідка від 05 червня 2024 року, допитаного в межах досудового розслідування даного кримінального провадження, який показав, що 31 травня 2024 року придбав у ОСОБА_4 електронні цигарки, протоколами за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій від 22 квітня 2024 року, 31 травня 2024 року та від 07 червня 2024 року, а також протоколом огляду від 07 червня 2024 року, за яким згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 через власний телеграм канал «PAPIROSKA» здійснює незаконну діяльність на території Закарпатської області з використанням при продажу електронних цигарок з підробленими марками акцизного податку; оглядом вказаного телеграм каналу встановлено, що такий створено 30 листопада 2023 року та через нього здійснюється публікація електронних цигарок виробництва «Elf Bar» різного асортименту, які реалізовуються, на всіх фото з електронними цигарками міститься напис «Daniil», а також зазначені ціни 280 грн, 500 грн, 650 грн, 800 грн, 1 100 грн і вміст нікотину 5 %. При цьому ОСОБА_4 фізичною особою підприємцем не зареєстрований.

На підтвердження зазначених обставин до матеріалів клопотання долучено висновок експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, трасологічної та товарознавчої експертизи № 7768/24-34/7769/24-31/8137/24-53 від 02 серпня 2024 року, згідно з яким надані на дослідження об`єкти без марок акцизного податку до реалізації на території України не придатні.

Крім цього з матеріалів клопотання видно, що під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді органом досудового розслідування 14 червня 2024 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 зберігав та займався роздрібною торгівлею електронними тютюновими виробами, під час якого було виявлено та вилучено зазначені у клопотанні тютюнові вироби, грошові кошти, щоденник з чорновими записами та мобільний телефон.

Двадцять другого грудня 2024 року у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, яке 23 грудня 2024 року було вручено у порядку, передбаченому для вручення повідомлень, члену сім`ї бабусі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_1 , для передачі ОСОБА_4 .

Посилання сторони захисту у судовому засіданні на те, що ОСОБА_4 повідомлення про підозру не вручено, слідчий суддя відхиляє з огляду на таке.

З аналізу норм КПК України слідує, що запобіжні заходи (в тому числі тримання під вартою) можуть застосовуватися виключно до осіб, які у кримінальному провадженні мають відповідний процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Так, стаття 135 КПК України передбачає можливість надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності вручення під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відтак вищезазначені обставини, на думку сторони обвинувачення, обумовлюють наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з такого.

Наявність обґрунтованою підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, з урахуванням доводів сторони захисту, слідчий суддя прийшов до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра». Тобто наведені стороною обвинувачення докази із розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_4 з кримінальними правопорушеннями на даному етапі досудового розслідування. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, що відображена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, обґрунтованою, а докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.

Слідчий суддя наголошує, що на цій стадії досудового розслідування встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та пов`язаних з ним заходів забезпечення кримінального провадження. Ці критерії не передбачають обов`язку детальної перевірки та аналізу кваліфікації кримінального правопорушення та встановлення вини конкретної особи.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. Ті докази, які б під час судового розгляду могли б бути приводом для розумного сумніву, під час оцінки обґрунтованості підозри не переконують слідчого суддю в іншому.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні № 0000004 від 20 січня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Сторона обвинувачення у поданому клопотанні обґрунтовувала наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Злочини, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є нетяжким (ч. 1 ст. 204 КК) та тяжким (ч. 1 ст. 209 КК), який у свою чергу передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Поряд з цим варто врахувати, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжкого злочину, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, при цьому з безальтернативним застосуванням додаткових покарань. Зазначена обставина в сукупності з тим, що ОСОБА_4 після проведеного 14 червня 2024 року за місцем його проживання обшуку (16.06.2024) виїхав за межі країни, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_4 , чому, на думку слідчого судді, не зможуть запобігти соціально стримуючі фактори, такі як наявність постійного місця проживання, роботи та родини.

Щодо заявленого слідчим ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя вважає, що такий ризик також існує.

Так, наразі у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, отже, продовжується збір фактичних даних, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_4 .

Підозрюваний, володіючи інформацією про кримінальне провадження відносно нього, обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні, може самостійно або за допомогою інших осіб знищити речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, в тому числі, що стосуються невстановлених фігурантів кримінального правопорушення, які ще не виявлені органом досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків/підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зазначене вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків/інших учасників кримінального провадження.

Також слідчий суддя погоджується з прокурором, що обставини кримінального правопорушення, зокрема його тривалість, наполегливість та цілеспрямованість дій ОСОБА_4 , може свідчити про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя також приймає до уваги мотив та спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах воєнного стану, та його небезпеку для суспільства.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими та переконливими.

Існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не встановлено.

Щодо заявленого детективом у клопотанні ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя прийшов до такого.

Вказаний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує наявністю у ОСОБА_4 та його родичів соціальних зв`язків у суспільстві, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, обізнаність про форми та методи роботи правоохоронних органів, що може бути використано для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Решта доводів детектива на обґрунтування даного ризику зводиться до можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, що на думку слідчого судді, охоплюється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який вмотивовано вище.

Щодо інших обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме за змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, що перелічені у п. п. 1-12 цієї статті.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує, що він станом на момент розгляду даного клопотання досяг 18-річного віку, є громадянином України, з 01 вересня 2024 року навчається на І курсі денної форми навчання у ДВНЗ «Ужгородський національний університет», де характеризується позитивно.

Підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, відомості про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Крім того, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про можливе вчинення ним кримінальних правопорушень і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним.

Проте вказані дані, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Стосовно можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, які є нетяжким (ч. 1 ст. 204 КК) та тяжким (ч. 1 ст. 209 КК) злочинами, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді обрання відносно ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування.

В той же час слідчий суддя вказує на те, що висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

При вирішенні питання про розмір застави, який необхідно визначити підозрюваному, слідчий суддя враховує таке.

Як встановлено вище, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, тобто нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Водночас визначені у ч. 5 ст. 182 КПК України мінімальні і максимальні розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, стан здоров`я, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Доцільним є також врахування висновків ЄСПЛ у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України», де Європейський Суд зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

В даному випадку Суд вирішив, що національним судом було залишено без аналізу аргументи заявника, що визначена сума застави є надмірною, жодним чином не було досліджено питання про пропорційність суми застави, а рішення прийняте тільки з огляду на один критерій суму шкоди, завданої у справі. На основі такого висновку Європейський Суд установив порушення Україною § 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини.

Слідчий суддя, з урахуванням досліджених даних, вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім, дійшов висновку, що заставу ОСОБА_4 слід установити в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави не є завідомо непомірним для ОСОБА_4 та разом з покладеними на нього обов`язками, про що йтиметься далі, забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігатиме існуючим ризикам і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК та вимогам статей 178, 182, 183 КПК.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду клопотання сторонами не заявлялися клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, та які передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК України.

Слідчий суддя переконаний, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, необхідним є покладення на нього обов`язків відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, що з урахуванням обставин кримінального провадження, мають найменший вплив на реалізацію прав і свобод підозрюваного, отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження, з урахуванням його стадії.

В той же час слідчий суддя зазначає, що положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання детектива підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000004 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 серпня 2025 року, із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн.

Строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою рахувати з моменту його затримання.

У разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

2) повідомляти детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 11 серпня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1