Номер провадження: 11-сс/813/1168/25
Справа № 523/8177/25 1-кс/523/3208/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника власниці майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 04.06.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000117 від 14.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.28, ч.1 ст.109, ч.2 ст.28, ч.3 ст.260 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та накладений арешт на вилучене 15.04.2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 майно, а саме на:

-мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», в чохлі червоного кольору, без сім картки;

-мобільний телефон «Xiaomi», s/n НОМЕР_1 , бірюзового кольору, з сім - карткою «lifecell» № НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі;

-мобільний телефон «Xiaomi» model 24030PN60G s/n53468/ НОМЕР_3 , з сім - карткою «lifecell» № НОМЕР_4 , у чохлі чорного кольору;

-ноутбук «MacBook Pro», s/n CO2PT1M9FVH7 строком до 01 серпня 2025 року.

Одночасно відмовлено в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучене 15.04.2025 року в житлі ОСОБА_8 наступне майно:

-предмет, зовні схожий на рушницю моделі «Beretta 686 Silver», s/n F19490X, в пластиковому чохлі (кейсі) темно синього кольору;

-дозвіл №4884 на носіння нарізного карабіну: «ФОРТ 205», кал. 7,62x39 № НОМЕР_5 , строк дії якого продовжено до 16 квітня 2026 року;

-витяг з Єдиного реєстру зброї про надання дозволу на зберігання, носіння рушниці моделі «Beretta 686 Silver», s/n F19490X;

-повідомлення про придбання рушниці моделі «Beretta 686 Silver», s/n F19490X;

-пристрій, зовні схожий на нарізний карабін «ФОРТ 205», кал. 7,62x39 № НОМЕР_5 , з чотирма магазинами, в чохлі чорного кольору;

-сім-картку оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_6 ;

-стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «lifecell», із скетч карткою з № НОМЕР_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представник власниці майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на все майно, яке було вилучене слідчим СВ УСБУ в Одеській області під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор вказує, що вилучений предмет, зовні схожий на рушницю моделі «Beretta 686 Silver» та пристрій, зовні схожий на нарізний карабін «ФОРТ 205» з чотирма магазинами були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони могли бути предметом, або знаряддям злочину.

Прокурор звертає увагу, що на момент розгляду клопотання про арешт майна, вже було призначено відповідні балістичні експертизи та 24.04.2025 року до Одеського НДЕКЦ МВС України направлено для виконання постанову слідчого від 24.04.2025 року про призначення судової експертизи зброї (3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»), вилученої за місцем проживання ОСОБА_8 , її придатності для стрільби, способу виготовлення, виду, системи, моделі, калібру, ідентифікації номерів зазначеної зброї, що відповідно до положень п.2 ч.2 ст.168 КПК України є необхідною умовою проведення експертного дослідження, отримання відомостей в інший спосіб є неможливим.

За таких обставин прокурор вважає, що невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту предметів зовні схожих на зброю, що вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 може призвести до знищення доказів у кримінальному провадженні.

Представник власниці майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільні телефони та ноутбук «MacBook Pro».

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_8 з 2010 року здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, а вилучені за місцем її проживання технічні пристрої зберігають на собі інформацію з обмеженим доступом, яка містить адвокатську таємницю. Накладення арешту на належні ОСОБА_8 технічні пристрої, які містять в собі інформацію, що є предметом адвокатської таємниці, не відповідає забезпеченню гарантій адвокатської діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника власниці майна; підозрювану ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів судової справи вбачається, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області розслідується кримінальне провадження №0000117 від 14 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.28, ч.1 ст.109, ч.2 ст.28, ч.3 ст.260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні - квітні 2022 року на території міста Одеси було створено організовану групу осіб під назвою «Оперативное боевое подразделение» (далі - «ОБП») з ознаками незаконного воєнізованого формування, яка має організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, в якому проводяться лекції та заняття щодо різного роду військової і фізичної підготовки, серед яких є заняття з фізичної підготовки, проведення учбових стрільб та заняття з рукопашного бою.

Метою створення вказаного формування є підготовка його учасників до сприяння представникам збройних сил російської федерації в їх окупаційній діяльності у випадку окупації м. Одеси. Вказане формування «ОБП» має ознаки воєнізованого, було створено та очолювалося громадянином України ОСОБА_10 , складалося із таких основних підрозділів: «штурмова група»; «снайперська група»; «розвідгрупа»; «група оперативного забезпечення» та «офіцер зв`язку», мало у складі 23 особи, переважна більшість з яких є іноземцями, деякі з яких перебували на території України незаконно.

Впродовж 2022 - 2024 років вказана група зі стійкими ознаками незаконного воєнізованого формування вжила заходів до озброєння, придбавши понад 60 одиниць вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, військову амуніцію, аксесуари до зброї (оптичні, коліматорні приціли, тощо), медичні препарати, в тому числі для надання первинної медичної допомоги після вогнепальних поранень, військову форму, засоби індивідуального захисту військовослужбовців (бронежилети, бронеплити, каски тощо).

15 квітня 2025 року керівником Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.260 КК України, - у створенні не передбаченого законами України воєнізованого формування, участі у його діяльності, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Оцінуючи викладені обставини апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучені під час проведення обшуку мобільні телефони та ноутбук «MacBook Pro» відповідають критеріям визначеним статтею 98 КПК України, на які відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі його сліди протиправної діяльності.

Так, за допомогою вилучених мобільних телефонів ОСОБА_8 могла контактувати з іншими невстановленими на даній стадії досудового розслідування особами, причетними до подій, які розслідуються в даному кримінальному проваджені.

Крім того, не можна виключати той факт, що на вилучених мобільних телефонах та ноутбуці може міститись інформація щодо інкримінованих ОСОБА_8 протиправних дій, кола її спілкування, а тому вони необхідні для дослідження наявної на них інформації, яка може мати доказове значення.

Метою арешту майна у даному випадку є збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Апеляційний суд вважає, що на теперішній час у даному кримінальному провадженні існує обґрунтована потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою встановлення фактів чи обставин, які мають значення для проведення повного та всебічного досудового розслідування, зокрема шляхом детального дослідження вилучених телефонів та ноутбука за участю спеціалістів.

Доводи сторони захисту стосовно незаконності накладення арешту на технічні пристрої (телефони та ноутбук), із посиланням на те, що підозрювана здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, а вилучені за місцем її проживання технічні пристрої зберігають на собі інформацію з обмеженим доступом, яка містить адвокатську таємницю, колегія суддів визнає непереконливими з огляду на таке.

По-перше, слідчий суддя застосував законний та раціональний підхід до питання накладення арешту на вказане майно, зокрема визначив термін накладення арешту, який містить чіткий та нетривалий часовий діапазон, який забезпечує розумний баланс між наданням слідчому органу права на забезпечення завдань кримінального провадження та забезпеченням права підозрюваної на мірне володіння майном. При цьому, орган досудового розслідування, у разі встановлення на вказаних пристроях інформації, яка не відноситься до даного кримінального провадження, або містить адвокатську таємницю стосовно діяльності ОСОБА_8 як захисника в інших кримінальних провадженнях, вочевидь обмежений законодавством на розголошення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності, їх використання, та більш того розповсюдження.

По-друге, на думку колегії суддів, в даному випадку, факт наявності у ОСОБА_8 статусу адвоката не може превалювати перед необхідністю забезпечення заходів кримінального провадження, в якому остання є підозрюваною, в тому числі і з огляду на те, що інкримінований їй злочин, відповідно до змісту підозри, не пов`язаний з її адвокатською діяльністю в інших кримінальних провадженнях. Заходи забезпечення кримінального провадження в даному випадку реалізовуються в порядку ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що підозрювана та її захисник не надали апеляційному суду раціонального пояснення стосовно того, чому з моменту вилучення вказаних технічних пристроїв та до закінчення строку дії оскаржуваної ухвали, підозрювана та її захисники не реалізували свого права на звернення до органу досудового розслідування з відповідним клопотанням про проведення в присутності сторони захисту огляду телефонів та ноутбука (оскільки за твердженням сторони обвинувачення вказані пристрої захищені логічним паролем, який відомій лише підозрюваній), з метою доведення обґрунтованості своїх доводів стосовно відсутності на вказаних технічних пристроях інформації, яка має відношення до обставин даного кримінального провадження, а також наявності на них інформації, яка містить адвокатську таємницю по інших справах.

Наведені вище обставини, зокрема відсутність ініціативи з боку сторони захисту на спростування версії сторони обвинувачення щодо можливої наявності на вказаних технічних пристроях інформації, яка може бути використана як доказ в даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, вочевидь обмежує орган досудового розслідування реалізувати потребу в дослідженні цього питання в процесуальному порядку, окрім накладення арешту на вилучені технічні пристрої, з подальшим їх експертним дослідженням.

Слід звернути увагу, що в протилежному випадку, будь-яка особа, яка має статус адвоката, однак підозрюється в причетності до вчинення кримінального правопорушення, у разі вилучення будь-якої речі, яка навіть теоретично могла бути використана під час здійснення адвокатської діяльності, може використовувати положення ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з метою нівелювання проведення органами досудового розслідування процесуальних дій, направлених на забезпечення виконання вимог ст.2 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на предмет, зовні схожий на рушницю моделі «Beretta 686 Silver», s/n F19490X та пристрій, зовні схожий на нарізний карабін «ФОРТ 205», кал. 7,62x39 № НОМЕР_5 , з чотирма магазинами, в чохлі чорного кольору, разом з дозвільними документами на вказану зброю.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що зі змісту повідомленої ОСОБА_8 підозри, рушниця моделі «Beretta 686 Silver», s/n F19490X; та пристрій, зовні схожий на нарізний карабін «ФОРТ 205», кал. 7,62x39 № НОМЕР_5 , з чотирма магазинами до нього, не віднесена до переліку зброї, придбання та зберігання якої мало на меті подальше застосування для вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , чи будь-якою іншою особою в даному кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали клопотання прокурора про арешт майна не містять будь-яких відомостей про можливе неправомірне отримання підозрюваною дозволу на носіння зброї, неправомірне придбання цих рушниць, а також призначення експертиз із такими дозвільними документами.

Більш того, обґрунтовуючи клопотання в частині необхідності накладення арешту на вказані речі, прокурор не мотивував його необхідністю накладення арешту на вказане майно підозрюваної з метою можливої його подальшої конфіскації.

З огляду на наведені обставини, зокрема з урахуванням встановлення слідчим суддею відсутності підстав відносити вказані речі до речових доказів у даному кримінальному провадженні (з урахуванням змісту пред`явленої підозри ОСОБА_8 ), а саме з таких мотивів прокурор просив накласти арешт в цій частині, рішення слідчого судді колегія суддів визнає обґрунтованим і законим.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, частково задовольнивши клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, тому доводи апеляційних скарг прокурора та представника власниці майна стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Пунктом 1 частини 3 статті 407 КПК регламентовано, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 04.06.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000117 від 14.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.28, ч.1 ст.109, ч.2 ст.28, ч.3 ст.260 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4