Номер провадження 1-кп/201/308/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2023 року за № 0001304 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зі слів не має постійного місця проживання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2023 року за № 0001304 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності та відповідного покарання, що загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що може свідчити про можливість останнього покинути місто, де він мешкає або країну.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання. При цьому, вказав, що постійного місця проживання у м. Дніпрі не має, вказати адресу за якою йому суд має визначити обов`язки не зміг.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2023 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 жовтня 2023 року без визначення розміру застави, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведеного у клопотанні ризику, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, існує і не зменшився на час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.

При цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання у м. Дніпро, роботи і джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що не заперечував ОСОБА_5 в судовому засіданні.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_5 переховуватись від суду, ступінь якого є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленим прокурором ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цього ризику доведеним у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про необхідність зміни останньому запобіжного заходу на інший більш м`який, зокрема, особисте зобов`язання, суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з підстав відсутності в обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 26 липня 2025 року, до якого судовий розгляд не може бути завершений, вважає за доцільне продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів до 06 вересня 2025 року включно.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2025 року скасована ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 28 травня 2025 року та обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2025 року включно із застосуванням застави у розмірі 151 400, гривень, та покладенням відповідних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 у своєму клопотанні просив суд застосувати тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Втім, суд вирішує питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з огляду на ухвалене 19 червня 20245 року судом апеляційної інстанції рішення, та вважає, що вже застосований альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього апеляційним судом обов`язків, за виключенням утримання від спілкування із потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки вже допитані судом, а місце перебування потерпілого невідоме.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 06 вересня 2025 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_5 під вартою, є 06 вересня 2025 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 11 годині 50 хвилин 11 липня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1