Провадження № 1-кс/761/9753/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 03.09.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 03.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

02.04.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2025 у справі № 761/12788/25, провадження № 1-кс/761/8977/2025, в період часу з 07 год. 27 хв. до 10 год. 18 хв., проведено обшук приміщення за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: підтвердження податкового резиденства компанії Heavy Cargo Logistics s.r.o. (код 09565256) мовою оригіналу та перекладом на 2 аркушах; розпорядження про відрядження від 02.07.2024 № 24-рв, від 29.01.2025, №03-рв, від 25.02.2025 №05-рв на 10 арк.; мобільний телефон марки Samsung S 24 Plus сірого кольору; мобільний телефон марки Iphone 15 чорного кольору з картою мобільного оператора «Лайфселл»; ноутбук марки ASUS (s/n M6NOCV18C9402SG).

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також враховуючи, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти клопотання заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Крім того, детектив БЕБ України направив на адресу суду копії протоколів огляду вилученого майна та постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи, для вирішення якої експерту надано, зокрема, мобільний телефон марки Samsung S 24 Plus сірого кольору; мобільний телефон марки Iphone 15 чорного кольору з картою мобільного оператора «Лайфселл»; ноутбук марки ASUS (s/n M6NOCV18C9402SG).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 03.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

02.04.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2025 у справі № 761/12788/25, провадження № 1-кс/761/8977/2025, в період часу з 07 год. 27 хв. до 10 год. 18 хв., проведено обшук приміщення за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно згідно опису.

Постановою детектива від 03.04.2025 вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дане клопотання направлене засобами поштового зв`язку 03.04.2025, а отже прокурором не пропущено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучене майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 02.04.2025 під час проведення обшуку приміщення за фактичним місцем мешкання фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_1 , а саме наступних речей і документів:

- підтвердження податкового резиденства компанії Heavy Cargo Logistics s.r.o. (код 09565256) мовою оригіналу та перекладом на 2 аркушах;

- розпорядження про відрядження від 02.07.2024 № 24-рв, від 29.01.2025, № 03-рв, від 25.02.2025 № 05-рв на 10 арк.;

- мобільний телефон марки Samsung S 24 Plus сірого кольору;

- мобільний телефон марки Iphone 15 чорного кольору з картою мобільного оператора «Лайфселл»;

- ноутбук марки ASUS (s/n M6NOCV18C9402SG).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1