Справа № 487/3022/25
Провадження № 1-кс/487/2868/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчої судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отрмимання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отрмимання заяви про кримінальне правопорушення

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 26.05.2025 скаргу було передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_3 ..

05.06.2025 слідча суддя ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 ..

Заява мотивована тим, що предметом оскарження ОСОБА_4 є бездіяльність уповноваженої особи органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, зокрема суддею Заводського районного суд м.Миколаєва ОСОБА_5 , який є її колегою, що може викликати сумніви у об`єктивності та неупередженості слідчої судді ОСОБА_3 при розгляд скарги у справі №487/3022/25 провадження 1-кс/487/2406/25.

Дослідивши матеріапли скарги та заяви слідчої судді ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

У рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Аналізуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справах, зокрема проти України, та вказані нормативні акти, суд висновує, що правильною є позиція тих суддів, які з метою усунення сумнівів учасників судового процесу щодо неупередженості судді вживають усіх можливих процесуальних заходів упередження винесення судових рішень таким судом, в тому числі шляхом самовідводу судді.

Як на підставу для самовідводу від участі у розгляді зазначеної скарги слідча суддя ОСОБА_3 посилається на те, що предметом оскарження ОСОБА_4 є бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесені до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, зокрема, суддею Заводського районного суд м. Миколаєва ОСОБА_5 , який є її колегою.

Приймаючи до уваги мотиви, що послугували підставою для самовідводу слідчої судді у співставленні до норм діючого законодавства та усталеної практики ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у її безсторонності та реалізації прав скаржника на розгляд його скарги неупередженим судом, встановленим законом, що має викликати довіру.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 186, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву слідчої судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчу суддю Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отрмимання заяви про кримінальне правопорушення справа №487/3022/25, провадження 1-кс/487/2406/25.

Спправу передати до канцелярії суду для виконання вимог ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1