ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1954/25 Справа № 426/3594/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника АТ КБ ПриватБанк - ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року у задоволенні заяви АТ КБ ПриватБанк про визнання виконавчого документа № 426/3594/20, виданого 15.05.2020 Сватівським районним судом Луганської області таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, керуючись вимогами ст. 432 ЦПК України, ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», посилався на те, що заявником не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що виконавчий лист був виданий помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, а тому суд не знайшов підстав для задоволення клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою визнати виконавчий документ № 426/3594/20, виданого 15.05.2020 Сватівським районним судом Луганської області таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив протиріччя, що виникли при виконанні вироку суду. Представник заявника вказує на те, що конфісковані за вироком суду грошові кошти були передані АТ КБ «ПриватБанк» на зберігання органом досудового розслідування, а тому лише він може їх вилучити для подальшої конфіскації. Окрім наведеного, апелянт посилається на вимоги Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010, якою регламентовано необхідність направлення копії вироку, зокрема, установі банку, із розпорядженням про передачу цінностей та перерахування грошових коштів у дохід держави. Серед іншого, апелянт звертає увагу суду на те, що банк не є боржником, оскільки не має фактичної і юридичної можливості забезпечити передачу конфіскованих грошових коштів органу примусового виконання судового рішення з метою звернення на них стягнення.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам закону судове рішення відповідає.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що Сватівським районним судом Луганської області 15.05.2020 на виконання вироку Сватівського районного суду Луганської області в частині конфіскації речових доказів в дохід держави 15.05.2020 видано виконавчий лист № 426/3594/20, в якому зазначено про конфіскацію в дохід держави речових доказів, зокрема грошових коштів в сумі 1000 грн (дві купюри номіналом по 500 грн), які перебувають на зберіганні у камері схову ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.09.2020 відкрито виконавче провадження, де боржником визначено ПАТ КБ «ПриватБанк», а стягувачем державу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання заяви АТ КБ ПриватБанк про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд керувався тим, що заявником не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що виконавчий лист був виданий помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З наведеними висновками суду колегія суддів погоджується.

Так, згідно з ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з положеннями частини другої цієї статті, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів провадження, жодні докази, на підтвердження існування обставин, визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, заявником надані не були.

Доводи апелянта про неможливість виконання судового рішення через те, що конфісковані за вироком суду грошові кошти були передані АТ КБ «ПриватБанк» на зберігання органом досудового розслідування, а тому лише він може їх вилучити для подальшої конфіскації, не заслуговують на увагу, оскільки не належать до тих інших причин, які унеможливлюють виконання судового рішення.

Аналогічними є висновки колегії суддів й в частині доводів апелянта про те, що банк не є боржником, оскільки не має фактичної і юридичної можливості забезпечити передачу конфіскованих грошових коштів органу примусового виконання судового рішення з метою звернення на них стягнення.

При цьому, суд звертає увагу на положення ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не доведено ані відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, ані інших причин, які об`єктивно перешкоджають виконанню судового рішення.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ ПриватБанк - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4