Справа № 753/5913/24 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3624/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000417 від 04.03.2024 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України визнаного таким, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту прибуття до установи відбування покарання;

до набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому у період із 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 04.03.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через месенджер «Телеграм», встановлений на його мобільному телефоні, з невстановленою досудовим розслідуванням особою за грошові кошти в сумі 400 грн. домовився щодо незаконного придбання психотропної речовини - PVP, для власного вживання, без мети збуту, після чого, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання психотропної речовини, для власного вживання, без мети збуту, перерахував вищезазначену грошову суму на невстановленою досудовим розслідуванням особою номер рахунку та отримав повідомлення з інформацією про місце знаходження психотропної речовини.

В подальшому, 04.03.2024 приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 4, шляхом підбору з землі, умисно, незаконно придбав раніше замовлену психотропну речовину - PVP, масою 0,202 г, що знаходилась в поліетиленовому пакетику з пазовим замком, обмотаному клейкою стрічкою жовто-зеленого кольору, та поклав до лівої кишені своєї куртки, в яку був одягнений, тим самим почав умисно, незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту, однак відразу неподалік вищевказаної адреси був затриманий працівниками поліції, які в присутності двох понятих з лівої кишені куртки, в яку ОСОБА_8 був одягнений, виявили та вилучили вищевказаний поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,202 г., яку ОСОБА_8 умисно незаконно, всупереч вимог закону придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказав, що визнає свою вину та в подальшому зробить все можливе для того, аби цього не повторилось. Зазначив, що оскаржуваний вирок ухвалений за відсутності належного захисту, оскільки суд відбувався за відсутності адвоката, за відсутності належних доказів вини, а також з порушенням процесуальних норм. За таких обставин просить суд змінити оскаржуваний вирок, призначивши умовний термін або виправні роботи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, не оспорював фактичні обставини справи та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про незаконність оскаржуваного вироку, ухваленого за відсутності адвоката, за відсутності належних доказів вини, а також з порушенням процесуальних норм, відповідно до положень ст. 394 КПК України не можуть бути предметом розгляду в апеляційному порядку.

При цьому, доводи обвинуваченого про ухвалення вироку за відсутності захисника колегія суддів вважає очевидно необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим до участі у кримінальному провадженні за проханням чи згодою обвинуваченого, однак матеріали кримінального провадження не містять відомостей про заявлення обвинуваченим ОСОБА_7 відповідного клопотання про залучення захисника, а підстави для обов`язкового призначення захисника, які передбачені ст. 52 КПК України, відсутні.

За таких обставин, враховуючи положення чинного КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження окремих судових рішень, а також вимоги поданої апеляційної скарги, ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2025 року може бути оскаржений та переглянутий судом апеляційної інстанції лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Так, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України або призначення йому покарання у виді виправних робіт, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, сукупність даних про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, має неповнолітнього сина 2018 року народження, який наразі проживає за кордоном, а також раніше був засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, однак навіть після виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, а саме те, що ОСОБА_7 хоч і визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак під час судового розгляду в суді першої інстанції неодноразово в судові засідання не з`являвся, переховувався від суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а також безпосередні обставини вчинення кримінального правопорушення не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить жодних доводів про наявність обставин, які свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання та дають суду можливість застосувати положення ст. 75 КК України.

Так само колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді виправних робіт, незважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України таке покарання передбачено як одне із можливих, адже за змістом ч. 1, 2 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється і відбувається за місцем роботи засудженого та не може бути застосоване до непрацездатних, тоді як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про працевлаштування ОСОБА_7 , що унеможливлює призначення такого виду покарання.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне вказаний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2025 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4