Провадження № 11-кп/824/1235/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами представників потерпілих на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

звільнено від кримінальної відповідальності:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року) - на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), - на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року),- на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито. Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 10.12.2015 на автомобіль ВАЗ210994, 2011 року випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 24.12.2011, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002448 від 06.11.2015 року відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які, кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року), ОСОБА_15 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року), ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року), ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) та ОСОБА_16 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року) та № 0003905 від 14.12.2016 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які обвинувачуються, кожний окремо, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які обвинувачуються, кожний окремо, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року) та №0000608 від 22.07.2020 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2001 року).

24.01.2024 року захисником ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 до суду подане клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, яке підтримане ОСОБА_9 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року клопотання задоволено та звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року) - на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), - на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року),- на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2001 року) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Закрито кримінальні провадження №0002448 від 06.11.2015 року та №0000608 від 22.07.2020 року відносно ОСОБА_21 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року), ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) та ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2001 року) КК України.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд зазначив про те, що обставини за яких ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, мали місце у м. Києві упродовж 23.01.2014 року, а саме перевищення влади та службових повноважень, за попередньою змовою групою осіб, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян та державним інтересам, а також супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, які спричинили тяжкі наслідки, у службовому підроблені, а саме, складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, наданні завідомо неправдивих показань свідка під час провадження досудового розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та з обвинуваченням особи у тяжкому злочині,а також підроблені офіційного документа, який посвідчується установою, і який надає право власності з метою використання його підроблювачем який мав місце 20.12.2015 року та використанні завідомо підробленого документа. Дані кримінальні провадження були об`єднані в подальшому Святошинським районним судом м.Києва в одне провадження. Судом також враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України. У відповідності до внесених змін, до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.366, ч.1 та ч.4 ст.358, ч.2 ст.384 та ч.1 ст.28 ст.340 КК України відносяться до нетяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.3 ст.365 КК України - до тяжкого злочину, у зв`язку з чим з моменту вчинення вказаних кримінальних правопорушень минули диференційовані у п. 2, 3 та 4 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 - адвокат ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 - адвокат ОСОБА_12 подали апеляційні скарги на ухвалу суду.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність ухвали, оскільки відсутні підстави для застосування вимог ст. 49 КК України, оскільки протягом 2016-2024 років неодноразово відбувались випадки неявки обвинуваченого та його захисника до суду без поважних причин або без підтвердження поважності причин, що мало на меті затягування розгляду справи до спливу строків давності. Вважає, що затягування розгляду справи є фактом ухилення обвинуваченого від суду, що зупиняє перебіг строку давності.

Також посилається на суттєве порушення вимог процесуального закону судом, оскільки оскаржувана ухвала прийнята без з`ясування думки потерпілих. Зазначає, потерпілих не було належним чином повідомлено про наявність клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та не надано часу для явки потерпілих та узгодження позиції з представником з приводу вищезазначеного клопотання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким залишити без задоволенняклопотання захисника щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги вважають ухвалу суду незаконною та прийнятою із суттєвим порушенням вимог процесуального закону.

Вважає, що судом не правильно тлумачено норми ст.ст.44, 49 КК України, за якими звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути застосовано лише стосовно особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, тобто суд повинен встановити, що особа вчинила саме кримінальне правопорушення. Однак в ухвалі суду від 06.02.2024 даних обставин не зазначено та судом не встановлювалося наявність або відсутність такої умови як факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що є також порушенням п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України.

Також посилається на порушення судом норм ч. 1,2 ст. 288 КПК України, оскільки судом першої інстанції не було з`ясовано думку усіх 22 потерпілих у справі, з яких висловились лише 2 потерпілих ( ОСОБА_32 і ОСОБА_33 ).

Заслухавши доповідь судді, представників потерпілих, прокурорів, які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг,перевіривши матеріали сформованого контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

В апеляційних скаргах не оспорюється ті обставини, що з дня вчинення злочинів минули визначені ст.49 КК України строки давності.

Обвинуваченим ОСОБА_9 надана згода на звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до висунутого обвинувачення у зв`язку із закінченням строків давності, яка підтверджена і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_11 про те, що випадки неявки обвинуваченого в судові засіданнязупиняютьстроки давності, є безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про вчинення ОСОБА_9 дій , які спрямовані на ухилення від суду.

Твердження апеляційної скарги представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 про те, що судом не враховано, що обов`язковою умовою застосування інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є встановлення судом факту доведеності вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушеньі суд мав би відмовити у задоволенні відповідного клопотання,є помилковими, оскільки процесуальні підстави для відмови у застосуванні щодо ОСОБА_9 вимог ст.49 КК України відсутні, а факт невстановлення винуватості особи не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності за спливом строків давності.

За ч.2 ст.288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції не була з`ясована думка усіх потерпілих щодо можливості звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, є слушними.

Проте, на думку колегії суддів, зазначені обставини не свідчать про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли слугувати підставами для скасування судового рішення.

Так, із змісту судового рішення вбачається, що двоє потерпілих ( ОСОБА_34 , ОСОБА_33 ) у суді першої інстанції заперечили проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст..49 КК України шляхом направлення відповідних заяв.

Представник потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 адвокат ОСОБА_11 звернулася до суду першої інстанції з заявою про залишення без розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст..49 КК України.

Інші потерпілі участі у судовому розгляді не приймали.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 , яка діє в інтересах потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , фактично висловила їх думку про заперечення проти звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України з наведенням відповідних підстав.

Вжитими судом апеляційної інстанції заходами встановити місцезнаходження інших потерпілих для з`ясування їх думки з приводу можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строків давності не виявилося можливим.

З огляду на вказані обставини, в апеляційній скарзі не наведені і колегією суддів не встановлені обставини, які б свідчили про існування у суду першої інстанції перешкод для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, тобто, закон України про кримінальну відповідальність застосований вірно.

Також колегією суддів не виявлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які об`єктивно перешкодили чи могли перешкодити ухваленню судом першої інстанції законного та обгрунтованого судового рішення.

Інших доводів, якими б спростовувалися висновки суду першої інстанції, апеляційні скарги не містять.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представників потерпілих залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, якою звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК України (в редакції Закону від 16 травня 2013 року), ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0002448 від 06.11.2015 та кримінальне провадження №0000608 від 22.07.2020 щодо ОСОБА_9 закрито, - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: