Справа № 392/986/25
Провадження № 1-кс/392/149/25
УХВАЛА

22 травня 2025 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мала Виска клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, курсант навчальної роти базової загальновійськової (спеціальної) підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

На обґрунтування якого зазначила, що у провадженні СВ ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 20.05.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу курсантом навчальної роти базової загальновійськової (спеціальної) підготовки, військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат

З моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів та законів, реалізовуючи протиправні наміри, діючи умисно, 19.05.2025 близько 22.45 год. (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено), прийшов додому до потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись мотивом особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 , тримаючи кухонний ніж в лівій руці, наніс один удар лезом вказаного ножа в область спини, а саме у грудний відділ хребта потерпілого ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення спинного мозку, відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків, які будуть допитані у справі з приводу його незаконної діяльності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливості застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Клопотання просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , зазначивши про погоджену позицію з його підзахисним, не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 20.05.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

20.05.2025 року о 09 год. 03 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.05.2025 року.

20.05.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Наявні матеріали, на думку слідчого судді, свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які були дослідженні в судовому засіданні слідчим суддею, а саме: витяг з ЄРДР від 20.05.2025 №0000239, рапорт чергового від 19.05.2025, про те що на території домоволодіння по АДРЕСА_2 виявлено ОСОБА_7 з ножовим пораненням, протоколи огляду місця події від 31.05.2024 року, протокол допиту ОСОБА_8 , протокол затримання особи від 20.05.2025 року, повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 20.05.2025 року, протокол допиту підозрюваного від 20.05.2025 року, протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 20.05.2025 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №1962 хворого ОСОБА_7 (а.к. 7-49), містять достатню кількість даних, які вказують на причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків передбачених:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що не виключає можливості у підозрюваного здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на потерпілого, свідків, які ще в судовому засіданні не допитувалися, однак відомості про яких відомі підозрюваному, оскільки він отримав клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом з процесуальними документами, які містять відомості про свідків.

Інших ризиків слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Аналогічно у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчим суддею у відповідності зі ст. 178 КПК України враховується, що він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, особу підозрюваного, який характеризується посередньо, не одружений; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є курсантом навчальної роти базової загальновійськової (спеціальної) підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, має стійкі соціальні зв`язки (батьків, брата), які однак, не стали стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Вказані обставини не дають суду підстав застосувати до обвинуваченого менш суворі види запобіжних заходів, в тому числі і особисте зобов`язання, домашній арешт цілодобово, особиста порука, оскільки вони не здатні забезпечити належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, на думку захисту, дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами клопотання та в сукупності і у взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09 год 03 хв. 20 травня 2025 року до 09 год. 03 хв. 18 липня 2025 року.

Дата закінчення дії ухвали 18.07.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_9