У Х В А Л А

Справа № 348/1545/25

Номер провадження 1-кс/348/342/25

21 червня 2025 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратуриу сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2025 року за № 0000201, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць м.Надвірна, Івано-Франківської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 08.07.2011 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

- 31.10.2018 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік 6 місяців;

- 18.04.2024 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 17000 грн,

- 06.05.2025 вироком Надвірнянського районного суду за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального Кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

встановив:

Старший слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів із визначенням застави за вищезазначеним кримінальним провадженням.

В обгрунтування клопотання наведено таке: досудовим розслідуванням встановлено, що 19.06.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , отримав від невстановленої на даний час особи, повідомлення у мобільному застосунку «Telegram» із пропозицією здійснити розповсюдження наркотичних речовин на території селища Делятин Івано-Франківської області за грошову винагороду у сумі 100 грн. за одну «закладку». На вказану пропозицію він погодився, тим самим вступив в злочинну змову із невстановленою особою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюю чи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, отримавши від невстановленої досудовим розслідуванням особи, координати місцезнаходження наркотичного засобу, 19.06.2024 в обідню пору віднайшов неподалік берега річки «Прут» по вул. Луги у селищі Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області пакет із наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, в розфасованому вигляді, тим самим незаконно придбав та в подальшому зберігав при собі з метою його подальшого збуту шляхом розповсюдження у вигляді «закладок».

19.06.2024 близько 17:08 год. ОСОБА_5 на березі річки «Прут» у селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області був зупинений працівниками Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яким він зізнався та видав наявні при собі наркотичні засоби, обіг яких заборонено - канабіс, в розфасованому вигляді загальною масою 3, 9047 грама.

Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту мотивовано наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, тяжкістю можливого покарання та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, санкція за який передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення воліна строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальні правопорушення. Вказаний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_5 , неодноразово судимий за майнові злочини та злочини вчинені проти громадської безпеки, зокрема носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, на даний момент розлучений, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорій тяжких злочинів. Обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення правопорушень, оскільки на протязі 10 років судимість ОСОБА_5 , не погашена та останній вчиняв нові кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив свою причетність до вчинення злочину, просить застосувати домашній арешт. Проживає один, його батько за кордоном. Його дитина проживає із матір`ю окремо. Офіційно не працевлаштований, працює на вантажних роботах.

Захисник підозрюваного ОСОБА_9 просив застосувати до підозрюваногоо більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

З матеріалів, доданих до клопотання випливає, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні обґрунтованість підозри не заперечували, підозрюваний повідомив про свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину.

Разом із тим, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, висновком експерта № СЕ-19/109-25/9459-НЗПРАП від 20 червня 2025 року, висновком експерта № СЕ-19/109-25/9458-НЗПРАП від 20 червня 2025 року, поясненням ОСОБА_5 , протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій підозрюваного,виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обгрунтованою (не є явно необгрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків, що визначені у ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Оцінюючи наявність ризиків, суд враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисних кримінальних правопорушень, судимість за які не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, підозрюється у вчиненні злочину з корисних мотивів, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

Разом з тим, аналізуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім того, 06.05.2025 вироком Надвірнянського районного суду ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. ОСОБА_5 розлучений, офіційно не працевлаштований, проживає один, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що дає суду підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, він сможе переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи підозрюваного і його захисника про те, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від слідчого і суду не спростовують висновків слідчого судді з приводу об`єктивного існування такого ризику.

Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_5 у сукупності дають підстави для висновку про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та (або) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбаченим статтею 177 КПК України є необґрунтованим та спростовується вищенаведеними висновками слідчого судді.

У підсумки слід зазначити, що стороною обвинувачення наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність ОСОБА_11 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на даний час не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доводи підозрюваного та його захисника з приводу можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя відхиляє, на їх підтвердження не було надано належних і допустимих доказів, і вони не спростовуються наведених вище доводів.

При цьому, дані, які характеризують особу ОСОБА_12 , не дають суду підстав дійти висновку, що обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які встановлені судом, а тому у задоволені клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України 20 червня 2025 року о 14-25 годині, що слід врахувати при обчисленні строку тримання під вартою.

Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне визначити заставу ОСОБА_5 у розмірі -80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень, яка на переконання суду є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у разі її внесення, а також у разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 КПК, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовільнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк перебування під вартою ОСОБА_5 обчислювати з 14 години 25 хвилин 20 червня 2025 року до 14 години 25 хвилин 19 серпня 2025 року.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу,реквізити для внесення застави - отримувач ТУ ДСА України в Івано-Франківській області,, № UA0002265, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. Призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження №1-кс/348/342/25, ЄУН № 348/1545/25.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення у разі внесення застави, після перевірки документа, що підтверджує внесення застави негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк два місяці з моменту звільнення з-під варти.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21.06.2025.

Повний текст ухвали оголошений 21.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1