Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9898/15-к
Провадження № 1-кп/490/248/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» червня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, наразі є засудженим:

-27 вересня 2022 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України остаточно до обмеження волі строком на 03 роки; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в 02 роки;

-18 травня 2023 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - до обмеження волі строком на 01 рік, а за сукупністю злочинів, за які той був засудженим цим вироком та вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 вересня 2022 року остаточно до обмеження волі строком на 03 роки. Судом ухвалювалось про його звільнення від покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України - з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 02 роки 06 місяців.

-16 жовтня 2023 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 05 років, а за сукупністю цього вироку та вироку цього ж суду від 27 вересня 2022 року остаточно до позбавлення волі строком на 05 років 01 місяць

-23 січня 2024 року Солом`янським районним судом міста Києва /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/ - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 05 років, а за сукупністю раніше вчинених злочинів та раніше ухвалених вироків остаточно до позбавлення волі строком на 06 років

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 04 липня 2015 року біля 03:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «вул. Дзержинського» /наразі ця ж зупинка має назву «вул. 3 Слобідська» по проспекту Леніна /наразі проспекту Центральному/ у місті Миколаєві, побачив ОСОБА_7 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сидів на лавочці, та вирішив заволодіти його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що той, з огляду на його стан, не міг перешкодити його / ОСОБА_8 / діям, відкрито вилучив належну ОСОБА_7 сумку /яка не представляє матеріальної цінності/, в якій знаходився мобільний телефон марки «Lenovo S820» /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / вартістю 3.457 грн. в чохлі чорного кольору вартістю 79,00 грн. з карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_3 /яка не представляє матеріальної цінності/.

Після цього з місця вчинення злочину обвинувачений, утримуючи вилучене майно при собі, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3.536 грн.

2. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX) / з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Під час дії військового стану ОСОБА_6 , вчинивши 04 липня 2015 року згадане відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 , а також будучи засудженим за вчинення злочинів проти власності вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 вересня 2022 року та вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року, вчинив ще один злочин проти власності за таких обставин.

31 травня 2023 року приблизно о 22:00 години він, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив належні ОСОБА_10 :

-спортивні штани на манжеті вільного крою з футеру з начосом із малюнком «піксель» кольору хакі - вартістю 205 грн.;

-жакет з капюшоном з малюнком «піксель» - вартістю 200 грн.;

-бушлат зимовий кольору «піксель» розміру «58/5» - вартістю 1.150 грн.;

-наручний годинник марки «SBAO» модель «S-8017-2» кольору хакі вартістю 387,5 грн.;

-смартфон марки «Xiaomi» лінійки «Redmi» серії «Note» моделі «10 Pro Gradient Bronze» 6/128 Gb - вартістю 6.168,75 грн.;

-пневматичну гвинтівку марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм. вартістю 4.475 грн.

а також банківські картки АТ «Ощадний банк України» (під номером 949456) та АТ «Акцент-Банк» (під номером 196107).

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи вилучене майно при собі, зникли, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 12.586 грн. 25 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

-по епізоду від 04 липня 2015 року за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

-по епізоду від 31 травня 2023 року - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Позиції сторін.

І……Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просила визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, вказаних в обвинувальних актах, та призначити йому покарання:

-за кожен з злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження в межах санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України;

-за сукупністю злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження за правилами частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим;

-остаточно за сукупністю злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, та тих, за вчинення яких ОСОБА_4 є засудженим вироком Солом`янського районного суду міста Києва /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/ - за правилами частини 4 статті 70 цього Кодексу, із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

ІІ……Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

При цьому із запропонованими прокурором видом та мірою остаточного покарання обвинувачений погодився.

IІІ…… Власне судовому розгляді цього кримінального провадження захисник участі не брав.

Стосовно цієї обставини суд вважає за необхідне відзначити таке.

1. Під час досудового розслідування для захисту інтересів обвинуваченого був залучений захисник адвокат ОСОБА_11 .

У зв`язку із закінченням її повноважень відповідно до ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва для захисту інтересів обвинуваченого була залучена захисник ОСОБА_12 .

Проте, під час підготовчого судового засідання 19 червня 2025 року від послуг захисника обвинувачений відмовився, та ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 червня 2025 року така відмова була прийнята судом.

2. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-повідомлення від 17 липня 2015 року № 10408 Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1;

-повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради

вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства та перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість з психопатизації особистості нестійкого типу. Дезорганізація поведінки з явищами дромоманії»

З залучених до матеріалів кримінального провадження висновків судово-психіатричних експертиз

-№ 418 від 26 серпня 2015 року

-№ 968 від 14 вересня 2023 року

та інших матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений страждає на легку розумові відсталість із психопатизацією особистості, але може усвідомлювати свої дії, керувати ними та за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

3. З залученої до матеріалів кримінального провадження характеристики вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується в цілому позитивно.

4. Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

4.1. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України обвинувачений має право, зокрема,

на першу вимогу мати захисника … на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги;

Відповідно до частини 3 статті 54 Кримінального Процесуального Кодексу України

Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

4.2. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 52 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язкова участь захисника забезпечується, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

4.3. Верховний Суд у Постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 213/1425/17 зробив висновок про застосування норм права, у якому зазначив, що:

«у кримінальних провадженнях щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів проти здоров`я населення, самі собою факти перебування вказаних осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо».

У цій же Постанові Верховний Суд зазначає, що

«Як випливає із законодавчих положень, під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Самі собою факти перебування особи на спеціальному обліку та проходження курсу лікування свідчать лише про наявність у особи окремих поведінкових розладів, однак це автоматично не вказує на нездатність такої особи повною мірою реалізувати свої права і не може слугувати безумовною підставою для обов`язкового залучення захисника. Для вчинення такої процесуальної дії має бути встановлено, що певна психічна вада, наявна у конкретної особи, перешкоджає їй реалізувати свої права»

5. Та з огляду на ці дороговкази суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає, що у цьому кримінальному провадженні не міститься даних, які би слугували достатніми підставами для суду ставити під сумнів здатність ОСОБА_4 повною мірою реалізувати свої права.

5.1. Так, як зазначалось вище, під час здійснення цього кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був забезпечений захисником.

5.2. Далі, як зазначалось вище, від послуг захисника ОСОБА_4 , за відсутності будь-яких перешкод для його /захисника/ подальшої участі у кримінальному провадженні, відмовився.

При цьому така відмова була висловлена у формі, яка не залишала підстав для сумніву у тому, що вона /відмова/ є добровільною та, надаючи її, обвинувачений усвідомлював наслідки такої відмови.

5.3. Далі, під час судового розгляду обвинувачений зазначив, що сутність обвинувачення йому повністю зрозуміла, свою вину він повністю визнає та погодився на встановлення обставин кримінального провадження в порядку, що передбачений частиною 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України.

5.4. Далі, будучи допитаним під час судового засідання, ОСОБА_4 дав конкретні та логічні показання щодо пред`явленого йому обвинувачення, зміст яких свідчить про усвідомлення ним характеру інкримінованих йому діянь.

При цьому показовим є й те, що у своїх показаннях обвинувачений не тільки підтвердив викладені прокурором факти, але - достатньо переконливо та змістовно пояснив причини та мотиви своїх дій, посилаючись при цьому, окрім іншого, на стан свого здоров`я.

5.5. Обвинувачений також вказував, що усвідомлює, що за вчинене має понести покарання, чим продемонстрував адекватне усвідомлення ним наслідків вчинення діяння, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

5.6. Суд також відзначає, що упродовж судового розгляду ОСОБА_4 (який, до речі, активно «спілкувався» з судом, не демонстрував ознак порушень мислення, які би вказували на такий хворобливий стан психіки, що ускладнює здатність повноцінно брати участь у провадженні.

Навпаки, усі дії обвинуваченого під час судового розгляду були повідомленими, логічними, достатньо роз`ясненими ним самим та повною мірою узгоджувались із обраною ним добровільно «стратегією» захисту.

З огляду на викладене сам по собі зазначений діагноз за відсутності установлених конкретних ознак хворобливого стану психіки, яке ускладнює повноцінну участь у судовому засіданні й захист від пред`явленого обвинувачення, не є такою обставиною, що вимагає обов`язкової участі захисника в аспекті пункту 3 частини 2 статті 52 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене у сукупності дозволяє здійснювати розгляд цього кримінального провадження за відсутності захисника.

ІV……Потерпілі у судові засідання не з`являлись.

Під час здійснення цього кримінального провадження вони неодноразово повідомлялись про час та місце судового розгляду, жодного разу про причини своєї неявки суд не повідомили та про відкладення розгляду справи суд не просили.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за їх відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

ОСОБА_13 …Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження, повністю визнавши свою провину, зазначив таке.

1. Він з дитинства має хворобливу психіку. В зв`язку із таким має таку особливість, що, коли вживає спиртні напої /таке, за його твердженнями, буває доволі рідко/, він відчуває нездоланну тягу до викрадення чужого майна.

До того ж, у зв`язку із повномасштабним вторгненням збройних сил Російської Федерації на територію України його мати виїхала за кордон, та він залишився в Україні один.

Та саме у зв`язку із таким він й вчинив злочини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а також інші злочини, за які наразі є засудженим.

2. Зокрема, у липні 2015 року /можливо 04 липня 2015 року/, коли вночі напідпитку йшов додому, побачив, що на зупинці громадського транспорту на лавочці сидить чоловік, який теж був геть п`яний.

Та він / ОСОБА_4 / підійшов до того чоловіка та забрав в нього сумку, у якій дійсно був мобільний телефон. При цьому обвинувачений не заперечував, що той чоловік відчув, що сумку в нього забирають, з огляду на що не заперечував й того, що викрав сумку відкрито.

Як далі пояснив обвинувачений, цей телефон він віддав таксисту, але в таксиста телефон був вилучений працівниками правоохоронних органів та повернутий потерпілому.

3. Що ж стосується крадіжки 31 березня 2022 року, то вона була вчиненою ним за тих самих умов.

Так, ОСОБА_10 , чоловік якої, ніби, служить у Війську, запросила його до себе «з великим букетом квітів», він до неї прийшов, вони разом розпивали спиртні напої, внаслідок чого він й вчинив крадіжку.

При цьому обвинувачений підтвердив, що викрав саме ті речі, які перелічені в обвинувальному акті, а саме:

-спортивні штани;

-жакет;

-бушлат;

-годинник;

-смартфон;

-пневматичну гвинтівку

4. Обвинувачений також зазначив, що щиро кається як у вчиненні злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, так й у вчиненні злочинів, за які раніше був засудженим.

ІІ……Враховуючи, що наведені показання обвинуваченого повністю узгоджуються поміж собою та з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 вилучення майна ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

ІІІ……Стосовно вартості майна, вилученого в потерпілих, суд відзначає таке.

1. Вказану в обвинувальному акті вартість майна, вилученого в ОСОБА_7 , сторони кримінального провадження або потерпілий не оспорюють.

2. Вартість майна, вилученого в ОСОБА_10 , сторони кримінального провадження або потерпілий також не оспорюють.

До того ж, ця вартість підтверджується таким.

2.1. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9136-ТВ від 10 липня 2023 року вартість викрадених обвинуваченим спортивних штанів на манжеті вільного крою з футеру з начосом із малюнком «піксель» кольору хакі становить 205 грн..

2.2. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9134-ТВ від 07 липня 2023 року вартість викраденого обвинуваченим жакету з капюшоном з малюнком «піксель» становить 200 грн..

2.3. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9139-ТВ від 10 липня 2023 року вартість викраденого обвинуваченим бушлату зимового кольору «піксель» розміру «58/5» становить - вартістю 1.150 грн..

2.4. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9146-ТВ від 06 липня 2023 року вартість викраденого обвинуваченим наручного годинника марки «SBAO» модель «S-8017-2» кольору хакі становить 387,5 грн..

2.5. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9116-ТВ від 06 липня 2023 року вартість викраденого обвинуваченим смартфону марки «Xiaomi» лінійки «Redmi» серії «Note» моделі «10 Pro Gradient Bronze» 6/128 Gb становить 6.168,75 грн..

2.6. Відповідно до залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-23/9117-ТВ від 06 липня 2023 року вартість викраденої обвинуваченим пневматичної гвинтівки марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм. становить 4.475 грн.

З урахуванням наведеного обставини вартість викраденого ОСОБА_4 майна суд вважає доведеною.

ІV……Стосовно елементів, що в обставинах цього кримінального провадження характеризують суб`єктивну сторону вчинених обвинуваченим злочинів суд відзначає таке.

1. Зі згаданого вище висновку судово-психіатричної експертизи № 418 від 26 серпня 2015 року вбачається, що на момент вилучення майна ОСОБА_7 . ОСОБА_4 виявляв ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, які не позбавляли його здатності на той період усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зі згаданого вище висновку судово-психіатричної експертизи № 968 від 14 вересня 2023 року вбачається, що на момент вилучення майна ОСОБА_10 . ОСОБА_4 страждав на легку розумову відсталість із психопатизацією особистості, які не позбавляли його здатності на той період усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. Суд в цілому погоджується із тим, що вчинення обвинуваченим злочинів певною /прогнозовано - істотною/ мірою є зумовленим поведінковими розладами обвинуваченого.

Зокрема, суд не ставить під сумніви ту обставину, що обвинувачений, будучи під впливом алкогольних напоїв, втрачав контроль над своєю поведінкою.

3. Відзначає суд й ту обставину, що, як свідчать показання обвинуваченого у суді, він усвідомлює, що у ситуаціях, пов`язаних з вживанням алкоголю, починає вчиняти дії щодо протиправного вилучення чужого майна.

4. Суд звертає увагу на й на ту обставину, що безконтрольне вживання спиртних напоїв поза розумним сумнівом не може бути віднесеним до дій, що можуть вважатись соціально прийнятними.

Таке у сукупності означає ніщо інше, як те, що:

- ОСОБА_4 може обирати, в яких ситуаціях треба тримати себе в соціально-сприятливих межах, а коли можна й дати волю негативним та деструктивним тенденціям;

-усвідомлення можливості такого вибору (про що свідчать показання обвинуваченого у щойно згаданій частині) в обставинах цього кримінального провадження становить найбільш суттєвий елемент інтелектуального моменту умислу обвинуваченого

-результат такого вибору в обставинах цього кримінального провадження становить найбільш суттєвий елемент вольового моменту умислу обвинуваченого

V……Насамкінець, суд зважає суд на такі докази

1. Як зазначалось вище, з залучених до матеріалів кримінального провадження:

-повідомлення від 17 липня 2015 року № 10408 Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1;

-повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради

вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства та перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість з психопатизації особистості нестійкого типу. Дезорганізація поведінки з явищами дромоманії»

2. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-довідки ІЦ № 11-28062023/48001 від 28 червня 2023 року;

-копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 вересня 2022 року;

-копії вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року;

-копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2023 року;

-копії вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року;

-копії вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року

вбачається, що ОСОБА_4 засуджувався:

-27 вересня 2022 року за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України;

-18 травня 2023 року - за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-16 жовтня 2023 року за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-23 січня 2024 року за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України

покарання за вказаними вироками наразі обвинуваченим не відбуті.

З урахуванням наведених доказів у сукупності, вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

Висуваючи ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, автор обвинувального акту зазначив, що той вилучив в потерпілого лише:

сумку /яка не представляє матеріальної цінності/, в якій знаходився мобільний телефон марки «Lenovo S820» /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / вартістю 3.457 грн. в чохлі чорного кольору вартістю 79,00 грн. з карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_3 /яка не представляє матеріальної цінності/.

В той же час, автор обвинувального акту стверджував, що:

таким потерпілому заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 3.576 грн.

Стосовно цієї обставини суд відзначає наступне.

1. Зміст наданого обвинувального акту не може бути витлумачений інакше, ніж тим, що його автор, вказавши вартість викрадених речей так, як вона була встановлена під час досудового розслідування, під час визначення загальної суми шкоди допустив помилку під час виконання арифметичної операції складання (в дійсності 3.457 + 79 = 3.536).

2. Ця арифметична помилка є очевидною, вона не зачіпає ані сутності висунутого обвинувачення, ані прав та охоронюваних законом інтересів сторін кримінального провадження або потерпілого.

З огляду на таке суд вважає, що під час ухвалення вироку цю арифметичну помилку слід виправити, ухваливши вирок відповідно до результатів коректних розрахунків.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4

І……Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї вини та сприяння ним у судовому розгляді цього кримінального провадження.

ІІ……Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2. З огляду на ці обставини суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. З огляду на встановлені вище елементи інтелектуального та вольового моментів умислу обвинуваченого суд відзначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений вживав бодай якісь заходи для докорінного виправлення своєї поведінки, зокрема до проходження курсу лікування, уникнення ситуацій, які передбачали безконтрольне вживання спиртних напоїв тощо.

Навпаки, встановлені під час цього кримінального провадження обставини свідчать про те, що обвинувачений потрапляв у ситуації, у яких вчиняв крадіжки, систематично, з огляду на що систематично вчиняв злочини, за які неодноразово засуджувався.

2.2. В цьому ж випадку обвинувачений жодних самостійних дій щодо виправлення наслідків вчинених грабежу та крадіжки, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, не вжив, а речі потерпілих були повернутими лише після втручання правоохоронних органів.

2.3. Враховує суд й те, що під час судового розгляду кримінального провадження жалю із приводу вчиненого обвинувачений не висловив.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім, а його ставлення до скоєного повністю охоплюється сприянням у судовому розгляді цього кримінального провадження

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 .

І……Обвинувачений вказує, що усі злочини, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, вчинив напідпитку.

Таке дає підстави для припущення про наявність в обставинах цього кримінального провадження передбаченої пунктом 13 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

1. В той же час, алкогольне сп`яніння, як стан, який дає підставу врахувати стан особи, як обставину, що обтяжує її покарання, характеризується гострою інтоксикацією внаслідок вживання алкоголю.

2. В той же час, незважаючи на посилання обвинуваченого на те, що до періоду кримінальних правопорушень він вживав алкоголь, в матеріали кримінального провадження відсутні об`єктивні данні які поза розумним сумнівом вказують на те, що під час вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений перебував саме у стані такої інтоксикації.

Так, матеріали кримінального провадження не містять висновків експертів, що підтверджують таку інтоксикацію.

Більше того, встановлені під час здійснення цього кримінального провадження дії обвинуваченого є цілеспрямованими та ефективно досягали прогнозованого результату.

За таких обставин суд не може не прийти до висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження передбачена пунктом 13 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України обставина є відсутньою.

ІІ……Інших обставин, що відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України є такими, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Наведене у сукупності призводить до висновку про те. що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , в обставинах цього кримінального провадження є відсутніми.

Мотиви призначення покарання за кожен з злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

А……Говорячи про ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд відзначає таке.

Стосовно кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України.

І……Відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального Кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України наразі відноситься до категорії тяжких.

ІІ……Далі, суд враховує, що підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою обумовлюється тим, що грабіжник, на відміну від злодія, не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого і нехтуючи думкою очевидців.

В цьому аспекті суд стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. В обставинах цього кримінального провадження під час заволодіння ОСОБА_4 майном ОСОБА_7 очевидців злочину не було.

2. Далі, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що, вилучаючи майно ОСОБА_7 , обвинувачений використовував його /потерпілого/ стан, який давав йому підстави для припущення про те, що його /потерпілого/ стан дозволить вилучити майно непомітно.

3. Принагідно суд також відзначає, що будь-якого насильства відносно ОСОБА_7 обвинувачений не застосовував.

Таке у сукупності знижує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 грабежу майже до ступеня суспільної небезпеки крадіжки.

ІІІ……Далі, суд враховує, що предмет цього злочину потерпілому був повернутим, отже, внаслідок вчинення злочину істотна матеріальна шкода потерпілому завданою не була.

IV……Стосовно ступеню тяжкості цього злочину суд відзначає й таке.

1. Матеріали кримінального провадження вказують про таке.

1.1. Обвинувачений вчинив злочин 04 липня 2015 року.

1.2. У зв`язку із тим, що з моменту направлення справи до суду й до 09 лютого 2016 року ОСОБА_4 до суду не з`являвся та вжитими заходами встановити місце його знаходження не видалось за можливе, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 лютого 2016 року ОСОБА_4 був оголошений у розшук.

11 березня 2016 року він самостійно з`явився до суду та був повідомлений про наступні дату та час судового розгляду.

1.3. У зв`язку із тим, що після 11 березня 2016 року ОСОБА_4 , будучи обізнаним про час та місце розгляду справи, до суду не з`являвся, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2016 року ОСОБА_4 повторно був оголошений у розшук.

12 грудня 2016 року місце його перебування було встановленим та він був повідомленим про наступні дату та час судового розгляду.

1.4. У зв`язку ж із тим, що після 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 до суду знов не з`являвся, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 грудня 2016 року ОСОБА_4 був оголошеним у розшук втретє.

1.5. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 вересня 2022 року вбачається, що 05 листопада 2021 року ОСОБА_4 вчинив наступний злочин.

2. Оцінюючи ці обставини, суд враховує такі приписи законодавства та настанови судової практики.

2.1. Відповідно до частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті тривалість такого строку становить 05 років.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

2.2. Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 виснувала, окрім іншого, про таке:

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

2.3. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 зробила такі висновки про застосування частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

-пункт 59 - У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

-пункт 60 - Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

3. Виходячи з таких приписів законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає, що в обставинах цього кримінального провадження строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, неодноразово зупинявся та, зрештою до його сплинення перервався.

Отже, підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину є відсутніми.

4. Водночас суд відзначає таке.

4.1. Матеріально-правовою підставою існування давності вважається істотне зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу.

4.2. При цьому Велика Палата у згаданій вище Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 акцентувала увагу на те, що підхід, відповідно до якого: «переховування особи від правоохоронних органів фактично прирівнюватиметься до вчинення найнебезпечніших злочинів проти основ національної безпеки України, миру та безпеки людства, кримінальна відповідальність за які давністю не обмежена» «очевидно суперечить принципам пропорційності, співмірності кримінально-правових наслідків соціальній небезпеці протиправних дій і не відповідає дійсній волі законодавця».

4.3. З огляду на таку настанову судової практики та процитовані вище приписи статті 49 Кримінального Кодексу України суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

(а) В цьому випадку з моменту вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, минуло майже 10 /десять/ років.

(б) «Диференційований строк» давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплинув ще 04 липня 2020 року (майже 05 років по тому та за 01 рік 04 місяці 01 день до моменту, коли строк давності перервався через вчинення обвинуваченим нового злочину).

При цьому суд відзначає, що до спливу цього «диференційованого строку» нових злочинів ОСОБА_4 не вчиняв.

(в) Цей строк був продовженим до моменту його переривання через дії обвинуваченого, який ухилявся від суду.

Але, відповідно до процитованих вище настанов судової практики такі дії неможливо прирівнювати за своїми наслідками та рівнем соціальної небезпеки до вчинення нових злочинів.

(г) Суд також нагадує, що, як зазначалось вище, поведінкові розлади обвинуваченого передбачають, зокрема, дезорганізацію поведінки з явищами дромоманії (непереборним бажанням постійно змінювати місце перебування, блукати та подорожувати, часто без певної мети).

Таке, окрім іншого, доводить, що ухилення обвинуваченого від суду в обставинах цього кримінального провадження є значною мірою пов`язаним не з суспільною небезпекою його особи, але з наявними в нього психічними розладами.

Це, в свою чергу, дозволяє стверджувати про істотне зниження соціальної небезпеки вчиненого ним ухилення від суду.

Наведене у сукупності не дозволяє суду не прийти до висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, у зв`язку із спливом значного проміжку часту знизилась вкрай істотною мірою.

Отже, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, є мінімальною.

Стосовно кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Злочин, передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, відповідно до приписів статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

ІІ……При цьому суд враховує, що предмет цього злочину потерпілому був повернутим, отже, внаслідок вчинення злочину істотна матеріальна шкода потерпілому завданою не була.

ІІІ…… Враховує суд й те, що суспільна небезпека цього злочину значною мірою є зумовленою тим, що він був вчиненим під час дії воєнного стану.

З огляду на таке суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за цей період, законодавець виходив з того, що: "військові дії агресора [що зумовили необхідність запровадження військового стану] в багатьох випадках спрямовані на мирне населення, об`єкти цивільної інфраструктури, що породжує страх за своє життя та здоров`я, змушує людей полишати свої домівки та майно. Нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично безперешкодного заволодіння цим майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків, офісів чи закладів торгівлі під час запровадження військового стану"1

Проте, вчинений обвинуваченим злочин з такими обставинами не є пов`язаним взагалі.

2. З тексту згаданої пояснювальної записки також вбачається, що метою запровадження такої кваліфікуючої ознаки був захист громадян, які з огляду на обставини військового стану стають, зокрема - в матеріальному плані - особливо вразливими.

В цьому аспекті суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

В обставинах цього кримінального провадження потерпіла ОСОБА_10 сама запросила ОСОБА_4 в свою квартиру для спільного вживання алкогольних напоїв.

Отже, заподіяння їй шкоди є пов`язане не з обставинами воєнного стану, які природно роблять громадян особливо вразливими, але з її власними діями.

Ці обставини у їх сукупності знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії, що вчинюються під час військового стану, майже до рівня крадіжки, що була вчиненою повторно .

Б……Говорячи про особу обвинуваченого, суд відзначає таке.

1. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

2. Як неодноразово зазначалось вище, він страждає на легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями, які не позбавляли його здатності на той період усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. Як доведено вище, він може обирати, в яких ситуаціях треба тримати себе в соціально-сприятливих межах, а коли можна й дати волю негативним та деструктивним тенденціям, проте жодних дієвих заходів щодо ухилення від ситуацій, що сприяють деструктивним тенденціям його поведінки він не вживає.

Наведене у сукупності доводить, що вчинення злочинів, зокрема тих, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є проявами скоріше не свідомо обраним способом життя, але відсутністю стійких установок тримати себе у соціально-сприятливих межах.

Визначення виду та міри покарання за вчинення злочини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Призначення показання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України.

1. Відповідно до санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину можуть бути призначене покарання у вигляді:

-штрафу у розмірі від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадських робіт - на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин;

-виправних робіт - на строк до двох років

-пробаційного нагляду - на строк до трьох років

-позбавлення волі - на строк до чотирьох років.

З огляду на таке суд відзначає, що злочин, передбачений цією нормою, відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального Кодексу України, є нетяжким.

2. Вирішуючи питання про вид та міру основного покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує, що як доведено вище:

-ступінь тяжкості цього злочину в обставинах цього кримінального провадження є мінімальною;

-в цьому випадку є наявними декілька обставин, що пом`якшують покарання;

-в цьому випадку відсутні обставини, що обтяжують покарання;

-встановлені вище відомості про особу обвинуваченого не дають підстав для висновку про підвищену суспільну небезпеку його особи.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання найменш суворого з передбачених законом виду та у найменшому з передбачених законом розмірах, тобто у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення показання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Санкція частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

Принагідно суд відзначає, що за вчинення повторної крадіжки законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 05 років.

ІІ……Вирішуючи питання про міру покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує таке.

1. Як доведено вище, в цьому випадку ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину є істотно зниженою порівняно з іншими злочинами цієї категорії майже до рівня крадіжки, що була вчиненою повторно.

2. Далі, в цьому випадку наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

3. Встановлені вище відомості про особу обвинуваченого не дають підстави для висновку про підвищену суспільну небезпеку його особи.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному з передбачених законом розмірі - строком на 05 років.

Призначення покарання за сукупністю злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

І......Призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 70 Кримінального Кодексу України

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань

/частина 1/

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу…

/частина 2/

…

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

/частина 4/

2. Відповідно до приписів, що містяться у пункті 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання"

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

ІІ......Наведені норми права та дороговкази, що містяться у настановах судової практики, доводять, що в обставинах цього кримінального провадження покарання за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 має бути призначеним за таким алгоритмом:

1) визначення переліку злочинів, що входять до сукупності, та покарань, що підлягають врахуванню;

2) визначення принципу, який підлягає застосуванню для призначення остаточного покарання;

3) визначення результатів застосування обраного принципу.

ІІІ……Враховуючи таке, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зауважує на такому.

1. Як неодноразово зазначалось вище, в цьому випадку до складу сукупності злочинів входять злочини, передбачені:

-частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України;

2. Далі, вирішуючи питання про принцип з передбачених у частині 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, що має бути застосованим при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 , суд, керуючись наведеними вище дороговказами, що містяться у 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України, враховує таке.

2.1. В цьому випадку до складу сукупності входять два злочини, які утворюють реальну сукупність.

2.2. При цьому, як зазначалось вище, ступінь тяжкості одного з злочинів, що входить до складу сукупності - передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України є мінімальною.

Та суд додатково відзначає, що ступінь тяжкості цього злочину не є навіть домірним ступеню тяжкості іншого злочину, що входить до складу сукупності.

Наведене призводить суд до висновку про те, що у цьому випадку слід застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

За такого за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

Призначення остаточного покарання.

А……Як неодноразово зазначалось раніше, після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він засуджувався неодноразово, востаннє вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/, яким покарання, призначені попередніми вироками, були враховані.

Цю обставину суд враховує таким чином.

І……Відповідно до процитованих вище приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

ІІ……При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує процитовані вище приписи пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

В зв`язку із цим суд враховує наступне.

1. Перш за все, суд відзначає, що за кожен з злочинів, що входять до складу сукупності, обвинуваченому призначене покарання, що є необхідним та достатнім для його виправлення.

2. Далі суд відзначає, що злочин, який є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, та злочини, за вчинення якого обвинувачений є засудженим вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/, поза розумним сумнівом є проявами одного й того ж явища відсутністю в ОСОБА_4 стійких установок тримати себе у соціально-сприятливих межах.

Таке дає підстави для твердження про те, що найбільше з призначених йому покарань є таким, що купірує усі прояви такого явища.

Таке доводить, що в цьому випадку до ОСОБА_4 має бути застосований принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

IІІ......Прокурор просив про застосування під час призначення обвинуваченому остаточного покарання принципу часткового складання призначених покарань.

Але з таким підходом в цьому випадку погодитись неможливо.

1. Так, відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального Кодексу України покарання має на меті, зокрема, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами

Відповідно до цього, Пленум Верховного Суду України у згаданій вище Постанові зазначив, що покарання має бути: «необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів»

Конституційний Суд України ж у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, окрім іншого, зазначив, що справедливе застосування норм права означає, зокрема, те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

2. З огляду на наведені приписи законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає, що запропонований прокурором принцип не враховує обставини вчинення злочинів, що входять до складу сукупності, а саме - те, що вони є проявом одного явища - відсутністю стійких установок тримати себе у соціально-сприятливих межах.

3. За такого в цьому випадку запропонований прокурором принцип за своєю суттю передбачає призначення частково подвійного покарання за один й той же прояв злочинної поведінки, що неминуче тягне за собою призначення у покарання у розмірі, що є більшим за необхідний для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років.

Порядок застосування покарання.

1. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

2. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк покарання, що призначається ОСОБА_4 за цим вироком, слід зарахувати частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме - період з 12 липня 2023 року до дати набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про речові докази

1. Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки «Lenovo S820» /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / - як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому ОСОБА_9 .

2. Речові докази у справі:

-спортивні штани;

-жакет з капюшоном;

-бушлат зимовий;

-пневматичну гвинтівку марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм.

-банківські картки АТ «Ощадний банк України» (під номером 949456) та АТ «Акцент-Банк» (під номером 196107).

- на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій ОСОБА_10 .

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

І……Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2023 року накладений арешт на речі, які були предметами кримінального правопорушення, а саме на:

-спортивні штани;

-жакет з капюшоном;

-бушлат зимовий;

-наручний годинник марки «SBAO» модель «S-8017-2»;

-пневматичну гвинтівку марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм.;

-банківські картки АТ «Ощадний банк України» (під номером 949456) та АТ «Акцент-Банк» (під номером 196107)

1. Вирішуючи питання про подальшу долю цих речових доказів, суд враховує, що відповідно до приписів статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

/абзац 2 частини 1/

…

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

/ частини 4/

2. З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

Наразі судом у справі ухвалюється остаточне судове рішення.

За такого арешт, накладений ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2023 року, слід скасувати.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено загалом 10.994 грн.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 186, частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/, шляхом поглинення менш суворого покарання більш сворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 /шість/ років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме - період з 12 липня 2023 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку один день відбутого покарання за один день позбавлення волі.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки «Lenovo S820» /imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 / - повернути ОСОБА_9 .

Речові докази у справі:

-спортивні штани;

-жакет з капюшоном;

-бушлат зимовий;

-пневматичну гвинтівку марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм.

-банківські картки АТ «Ощадний банк України» (під номером 949456) та АТ «Акцент-Банк» (під номером 196107).

- повернути ОСОБА_10 .

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2023 року на:

-спортивні штани;

-жакет з капюшоном;

-бушлат зимовий;

-наручний годинник марки «SBAO» модель «S-8017-2»;

-пневматичну гвинтівку марки «HATSAN» модель «STRIKER» з індивідуальним номером «70-G22HT-200136», калібр 4,5 мм.;

-банківські картки АТ «Ощадний банк України» (під номером 949456) та АТ «Акцент-Банк» (під номером 196107)

- скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави 10.994 /десть тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири/ грн. витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя = ОСОБА_15 =

1 - пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ / https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626/