У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001284, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 20.11.2024 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено: банківські картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 ; АТ «Акцент Банк» НОМЕР_3 ; АТ «Ідея Банк» НОМЕР_4 ; АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_5 ; відеореєстратор марки «GloBex GE-112».

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 року накладено арешт на вищевказане вилучене 20.11.2024 майно.

Заявник вважає, що відсутні підстави для арешту вищевказаного майна, яке перебуває у власності його довірителя, з моменту вилучення майна минув тривалий час, жодних слідчих дій з ним не проводилось та він навіть не викликавсь до слідчого для допиту, а також орган досудового розслідування не має жодних доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення якого-небудь кримінального правопорушення, за такого відпала потреба в подальшому арешті майна.

Тому, враховуючи викладене, просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 року на банківські картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 ; АТ «Акцент Банк» НОМЕР_3 ; АТ «Ідея Банк» НОМЕР_4 ; АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_5 ; відеореєстратор марки «GloBex GE-112».

ОСОБА_4 не скористався правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника ОСОБА_3 , згідно якої він просить провести розгляд справи без їх участі та задоволити клопотання.

Слідчий не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої заперечує проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001284 від 24.06.2024 року, попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 року накладено арешт на вилучене 20.11.2024 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , майно, зокрема банківські картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 ; АТ «Акцент Банк» НОМЕР_3 ; АТ «Ідея Банк» НОМЕР_4 ; АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_5 , що упаковані разом в паперовий конверт НПУ; відеореєстратор марки «GloBex GE-112», що упаковано в спец. пакет WAR 1880731.

Звертаючись до суду з даним клопотанням заявник зазначає, що вилучене майно належить ОСОБА_4 особисто, він не причетний до вчинення будь-яких злочинних дій, які досліджуються у межах кримінального провадження та йому не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, з моменту накладення арешту минув тривалий час, натомість ніякі слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні з ним не проводилися.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, зокрема, статтею 1 визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що власником вищевказаного майна є ОСОБА_4 , який не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, з часу вилучення майна минув тривалий час, слідчому судді не надано відомостей, що на вилучених банківських картках знаходяться грошові кошти, отримані злочинним шляхом чи мають злочинне походження та слідчому судді не надано додаткових доказів на підтвердження необхідності існування накладеного арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження та накладений арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 року по справі № 308/12138/24 (1-кс/308/30/25), в частині накладення такого на банківські картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 ; АТ «Акцент Банк» НОМЕР_3 ; АТ «Ідея Банк» НОМЕР_4 ; АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_5 ; відеореєстратор марки «GloBex GE-112».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1