ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1481/25 Справа № 216/5574/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Кривий Ріг

11.08.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного відділу міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2025р., якою частково задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001555 від 04.02.2025р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 14.09.2025р. із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400грн.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001555 від 04.02.2025р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 14.09.2025р. із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400грн.

Із ухвалою слідчого судді не погодилась захисник ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що клопотання слідчого не підлягало задоволенню, необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоведеною та необґрунтованою, висновки суду щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , із застосуванням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, передчасними, тому оскаржувана ухвала є такою, що підлягає скасуванню;

- вважає, що судом першої інстанції здійснено неповний судовий розгляд; існує невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність;

- вказує, що на думку сторони захисту, відсутнє обґрунтоване повідомлення про підозру ОСОБА_7 , при цьому вказує, що чинний КПК, та інші закони України та підзаконні акти не містять поняття «обґрунтована підозра», тому, зважаючи на положення ч. 5 ст. 9 КПК України, у ході перевірки існування обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення ураховується практика ЄСПЛ, яка наголошує, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04), обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора;

- вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не містить жодних відомостей про те, що він вчиняв будь-які дії, будь-які відомості змови чи взагалі обізнаності ОСОБА_7 про протиправну діяльність, у доказах ці відомості також не надані повідомлення про підозру не містить даних, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у наявності в діях ОСОБА_7 складу хоч якогось кримінального правопорушення;

- вважає, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- наголошує, що ОСОБА_7 самостійно та добровільно з`явився до слідчого, з метою поміщення його до ДУ «Дніпровська УВП № 4», при цьому є діючим військовослужбовцем, має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011р.н. та ОСОБА_10 , 2015р.н., а також дружина з 3-ю групою інвалідності;

- зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є крайньою мірою, яка повинна застосовуватись лише у виключних випадках, відсутні достатні підстави вважати, що м`якіші запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання або домашній арешт, не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного;

- прохає скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400грн., обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, наприклад, у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання або застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та прохала її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого суддів прохав залишити без змін, дослідивши матеріали ріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄДРСР за № 0001555 від 04.02.2025р. та розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369, ч. 1 ст. 114-1 КК України за фактом того, що на території Дніпропетровської області діє група осіб зі складу військових посадових осіб ВЛК, лікарів закладів охорони здоров`я міста Дніпра, службових осіб РТЦК та СП, а також цивільних осіб, які організували постійно діючу схему по сприянню в ухиленні призовників та військовослужбовців від несення обов`язків військової служби, яка полягає у тому, що за грошову винагороду вказаними особам виготовляються підроблені медичні документи про наявність фіктивних захворювань, відповідно до Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008.

У даному кримінальному провадженні 14.07.2025р., ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, обіймаючи посаду начальника відділення соціальної експертизи 20 Регіональної військово-лікарської комісії, діючи за попередньою змовою групою осіб з громадянкою ОСОБА_11 , 30.05.2025, приблизно о 11 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в інтересах третіх осіб, розуміючи обсяг службових повноважень службової особи - заступника голови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 в ході телефонної розмови з ним, ОСОБА_11 висловила йому пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1 000 (однієї тисячі) доларів США за вчинення ним дій, направлених на сприяння уникнення мобілізації шляхом направлення на медичне до обстеження свого знайомого військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_13 ..

Так само, 30.05.2025, приблизно о 11 год. 35 хв., начальник відділення соціальної експертизи 20 Регіональної військово-лікарської комісії ОСОБА_7 , надіслав на месенджер мобільного телефону ОСОБА_12 ряд повідомлень, у яких висловив пропозицію надати неправомірну вигоду за вчинення останнім дій, направлених на сприяння уникнення мобілізації шляхом направлення на медичне до обстеження свого знайомого військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_13 .

Після чого, на виконання спільного умислу з ОСОБА_7 , 31.05.2025, приблизно о 11 год. 40 хв., знаходячись поблизу будівлі за місцем розташування військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_11 , реалізуючи спільний з ОСОБА_7 , кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в інтересах третіх осіб, розуміючи обсяг службових повноважень службової особи - заступника голови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 при особистій зустрічі з останнім повідомила обставини попередньої домовленості з ОСОБА_7 , та поклала в особисту сумку ОСОБА_12 паперовий конверт білого кольору, у якому містились грошові кошти в сумі 1 000 (однієї тисячі) доларів США (відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України, станом на 31.05.2025 становило 41 775 грн.), за вчинення останнім дій, направлених на сприяння уникнення мобілізації шляхом направлення на медичне до обстеження свого знайомого військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_13 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду дій з використанням наданої службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, обіймаючи посаду начальника відділення соціальної експертизи 20 Регіональної військово-лікарської комісії, діючи за попередньою змовою групою осіб з громадянкою ОСОБА_11 , котра виконувала роль пособника та яка 25.06.2025 приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись поблизу будівлі КП «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Холодильна, 60, реалізовуючи єдиний злочинний умисел на сприяння в отриманні неправомірної вигоди начальником відділення соціальної експертизи 20 Регіональної військово-лікарської комісії ОСОБА_7 , діючи у співучасті з останнім у якості пособника, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, висунула вимогу військовозобов`язаному громадянину ОСОБА_14 , надати неправомірну вигоду у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США (відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України, станом на 25.06.2025 становило 62 689 грн.) за вчинення ОСОБА_7 дій щодо визнання ОСОБА_14 непридатним до військової служби, складення та затвердження відповідного висновку військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008.

Після чого, 04.07.2025 приблизно о 15 год. 30 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись поблизу будівлі ТРЦ «Мост-Сіті», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети II, 2, громадянка ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, виконуючи роль пособника у одержанні неправомірної вигоди ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків від них, одержала від ОСОБА_14 неправомірну вигоду у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн., які у подальшому передала начальнику відділення соціальної експертизи 20 Регіональної військово-лікарської комісії ОСОБА_7 за вчинення останнім дій щодо визнання ОСОБА_14 непридатним до військової служби, складення та затвердження відповідного висновку військово-лікарської комісії всупереч вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України, запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, обґрунтовано вказують на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя досліджуючи обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри та існування з цих підстав ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважав докази на обґрунтування підозри достатніми, а ризики з боку підозрюваного підтвердженими.

Слідчий суддя вважав, що обґрунтованість підозри ґрунтується на сукупності доказів, якими є: протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 10.02.2025; протокол огляду флеш-носія від 10.02.2025; протокол огляду мобільного телефону від 22.04.2025; протокол огляду документів від 15.05.2025; протокол огляду мобільного телефону від 11.06.2025; протокол огляду мобільного телефону від 24.06.2025; протоколи проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 05.03.2025; протокол проведення НСРД - відеоконтроль особи від 05.03.2025; протоколи проведення НСРД - аудіо,- відеоконтроль особи від 20.03.2025; протокол проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 20.03.2025; протокол проведення НСРД - аудіо,-відеоконтроль особи від 25.03.2025; протоколи проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 14.04.2025; протоколи проведення НСРД - аудіо,- відеоконтроль особи від 14.04.2025; протокол проведення НСРД - аудіо,- відеоконтроль особи від 18.04.2025; протоколи проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 18.04.2025; протокол проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.05.2025; протоколи проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 16.05.2025; протокол проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 16.05.2025; протокол огляду грошових коштів від 31.05.2025; протокол огляду грошових коштів від 19.06.2025; протокол огляду грошових коштів від 12.07.2025.

Слідчий суддя дослідивши сукупність доказів у кримінальному поводженні, та оцінивши їх у сукупності дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Крім того слідчий суддя, керуючись вимогами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою дослідив вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права; відомості про соціальні зв`язки підозрюваного на території України, стан здоров`я підозрюваного,я кий не є особою з інвалідністю, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, майновий стан підозрюваного, який має істотний дохід та заощадження, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, не є високим, та вважав, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним та достатнім запобіжним заходом для забезпечення кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя вважав можливим застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави, та при визначенні застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста), слідчий суддя вважав, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовуватимуть таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

В обґрунтування свого висновку про визначення саме такого розміру застави слідчий суддя зазначив, що родина ОСОБА_7 за 2024 рік має сукупний дохід 1 882 453 грн., окрім того має грошові активи у готівковій формі у загальній сумі 900 000 грн. та 15 000 доларів США, та внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста)грн., з урахуванням майнового стану підозрюваного та обставин вчинення кримінального правопорушення, не порушить принципу пропорційності, не буде явно непомірною для нього, проте буде значною та здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції із рішенням слідчого судді погоджується, та вважає його обґрунтованим та вмотивованим. Оголошена ОСОБА_7 підозра стосується тяжких кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та на строк п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна відповідно.

Як слушно зазначив слідчий суддя, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права, зокрема вимог ст. 75 КК України, а тому тяжкість ймовірного покарання можна розглядати як істотний чинник, який з високою долею ймовірності може спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування та суду, який поряд із іншими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, вказують на обґрунтованість застосування виключного запобіжного заходжу у виді тримання під вартою.

Щодо визначеного розміру застави, який на час розгляду апеляційної скарги було внесено на користь підозрюваного, то суд апеляційної інстанції вважає, що такий розмір застави є обґрунтованим, відповідає вимогам КПК України.

Так, вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, передбачають що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя вважав, що такий розмір застави не здатний забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, оскільки витрати підозрюваної перевищують її офіційний дохід, та вважав необхідним визначити розмір застави, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з чим, слідчий суддя, керуючись вимогами абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України а саме, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, та визначив розмір застави саме у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн..

Суд апеляційної інстанції такий висновок слідчого судді вважає обґрунтованим та вмотивованим, оскільки враховуючи підтверджений майновий стан підозрюваного, який наведено вище, фактичні обставини кримінального правопорушення за якими ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчинення тяжкого корупційного правопорушення, встановлені ризики, особу підозрюваного, та актуальність самого предмету посягання, саме такий розмір застави належним чином забезпечить кримінальне провадження.

Суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не містить жодних відомостей про те, що він вчиняв будь-які дії, будь-які відомості змови чи взагалі обізнаності ОСОБА_7 про протиправну діяльність, у доказах ці відомості також не надані повідомлення про підозру не містись даних, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у наявності в діях ОСОБА_7 складу хоч якогось кримінального правопорушення, та що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні за таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням сукупності доказів, які містить клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає правильними висновки щодо обґрунтованості оголошеної йому підозри.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що кримінальний процесуальний закон у якості ризиків, крім іншого, також має на увазі високу долю передбачуваної небезпеки вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, яка дозволяє суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу, яким у даному випадку є тримання під вартою із можливістю застосування альтеративного запобіжного заходу у виді застави.

У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально-правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставин кримінального правопорушення та надані стороною обвинувачення докази, які покладені в обґрунтування оголошеної ОСОБА_7 підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, якою скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400грн., обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, наприклад, у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання або застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2025р., якою частково задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 14.09.2025р. із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400грн. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного відділу міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2025р., якою частково задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 14.09.2025р. із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400грн. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді