Справа № 183/4943/23
№ провадження 1-кп/646/127/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000287 від 30.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моначинівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Моначинівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

08.01.2023 року в обідній час, більш точний час в ході досудового розслідування так і під час судового розгляду, встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приїхавши разом з ОСОБА_11 (військовослужбовець Збройних сил України, водій в/ч НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_3 , де останній мешкає, та помітивши шафу зі зброєю, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_11 , заснув у іншій кімнаті, таємно викрав, отриману ОСОБА_12 (військовослужбовець Збройних сил України, гранотометник в/ч НОМЕР_1 ) для несення служби, вогнепальну зброю автомат системи «Калашников» моделі АКС-74 калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 1983 року випуску, укомплектованого пристроєм зменшення звуку пострілів «глушником» саморобного виготовлення, який відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї, згідно з висновком судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-23/5692-БЛ від 03.04.2023 з одним магазином до нього та бойовими припасами у кількості 30 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39АК., при чому ОСОБА_7 достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу, незаконно переніс вищевказану вогнепальну зброю та бойові припаси за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , та в подальшому носив та зберігав до 28.01.2023 року.

Тобто, ОСОБА_7 незаконно носив та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси, таким чином, порушуючи вимоги ст.39 Законом України «Про Національну поліцію» та Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відітру патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів».

Після цього, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 27.01.2023 року в період часу з 23:00 по 00:00 год. 28.01.2023 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виник спільний умисел направлений на вбивство ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення. В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , взявши з собою автомат системи «Калашникова» моделі АКС 74 калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 1983 року випуску, укомплектованого пристроєм зменшення звуку пострілів- «глушником» саморобного виготовлення споряджений не менше 6-ма бойовими проміжними патронами 5,45х39АК, на автомобілі ВАЗ 2105, поїхали до мисливського господарства ТОВ «Мрія», яке розташоване за координатами 49.817936, 37.4855356, поблизу с.Моначинівка, Куп`янського району, Харківської області, достеменно знаючи, що на території вказаного мисливського господарства перебуває ОСОБА_13 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме вбивство ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливого мотиву, зайшли на територію мисливського господарства ТОВ «Мрія», після чого ОСОБА_6 для впевненості, що ОСОБА_13 на той момент знаходиться саме в даному вагоні, постукав у вхідні двері, через що ОСОБА_13 відчинив двері вагону так, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 могли його бачити.

В подальшому ОСОБА_7 здійснив не менше шести прицільних пострілів з автомату системи «Калашникова» моделі АКС -74 калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 1983 року випуску, укомплектованого пристроєм зменшення звуку пострілів «глушником» саморобного виготовлення, спорядженого не менше 6-ма бойовими проміжними патронами 5,45х39АК у напрямок ОСОБА_13 , влучивши в останнього не менше чотирма кулями та спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи №12-17/73-Зм/23 від 31.01.2023, наступні ушкодження: тулуба: забійна рана №1 та рана №2 (вхідні кульові вогнепальні рани) на передній поверхні лівої половини грудної клітини в проекції 4-5 міжребрових просторів по середньо-ключичній лінії, закриті косо-поперечні переломи 3-5 ребер по середньо-ключичній лінії лівої половини грудної клітки, з ушкодженням парієнтальної та вісцеральної плеври лівої легені, наскрізне поранення верхньої долі тканини лівої легені по передній та по задній поверхні, ушкодження навколосерцевої сумки та лівого шлуночку серцевого м`яза (відносно вищевказаної рани №1 та №2), з масивними крововиливами у внутрішні органи лівої плевральної порожнини, наявністю крові в плевральних порожнинах; кінцівок: забійна рана №3 (вхідна кульова вогнепальна рана) на передній поверхні правої гомілки в верхній третині, забійна рана №4 (вихідна кульова вогнепальна рана) на задній поверхні правої гомілки в верхній третині, з масивними крововиливами в м`які тканини в зоні поранення, ушкодженням судин та уламкових переломів великогомілкової кістки правої гомілки в верхній третині; забійна рана №5 (вхідна кульова вогнепальна рана) на розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, забійна рана №6 (вихідна кульова вогнепальна рана) на згинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, з масивними крововиливами в м`які тканини в зоні поранення, ушкодженням судин, уламкових переломів променевої та ліктьової кістки лівого передпліччя, що за ступенем тяжкості вищевказані сліпі кульові поранення на різних ділянках тіла, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя, які стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 пройшли до середини приміщення вагону, в якому знаходився труп ОСОБА_13 , звідки викрали бензопилу марки «STIHL-18MS180C» з номером 0D, яка належить ОСОБА_14 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №389М від 11.04.2023 року вартістю 3500 грн.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця скоєння правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфікуються за:

- п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 4 ст. 187 КК України, а саме, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану, та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- ч. 1 ст. 262 КК України, а саме, як викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів;

- ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, як носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфікуються за:

- п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 4 ст. 187 КК України, а саме, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану, та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю визнав, пояснив, що дійсно при обставинах, викладених в обвинувальному акті вчинив дане кримінальне правопорушення. Щиро кається в скоєному, виявив бажання проходити військову службу за контрактом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю визнав, пояснив, що дійсно при обставинах, викладених в обвинувальному акті вчинив дане кримінальне правопорушення. Щиро кається в скоєному, виявив бажання проходити військову службу за контрактом.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обставини вчинених правопорушень, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, водночас, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у кримінальному провадженню, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі, суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та вивченням матеріалів, що характеризують їх особи, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають дійсності, та приходить до переконання, що події кримінального правопорушення мали місце, провина обвинуваченого ОСОБА_7 цілком доведена, а вчинене ним вірно кваліфіковано за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 ч. 1, ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають дійсності, та приходить до переконання, що події кримінального правопорушення мали місце, провина обвинуваченого ОСОБА_6 цілком доведена, а вчинене ним вірно кваліфіковано за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

При визначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особи винних.

Дане кримінальне правопорушення належить до особливо тяжкого злочину, який посягає на життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів у справі вбачає щире каяття та визнання вини у вчиненому правопорушенні.

До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням осіб обвинувачених встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 характеризуються посередньо за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, в силу ст. 89 КК України судимості не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд враховує ставлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до скоєного, які вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнали повністю, щиросердно розкаялися, критично ставляться до скоєного та шкодують про вчинене, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також, при обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, відповідно до загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, враховуючи вимоги, зазначені в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначені виду та міри покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер, суспільну небезпеку та наслідки скоєних кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, дані про особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинувачених до вчиненого, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, думку сторони захисту, колегія суддів приходить висновку про необхідність призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк та в межах, встановлених санкціями статей Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, з конфіскацією майна, що є їх особистою власністю.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів також вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, встановлених ст. 178 КПК України, враховуючи вид та міру покарання, яке призначається судом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 31.01.2023 - моменту його фактичного затримання. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.01.2023 по день набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 31.01.2023 - моменту його фактичного затримання. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.01.2023 по день набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судових експертиз, необхідно стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст. 124 КПК України.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання за:

- п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю;

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

В строк відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати термін знаходження його під вартою з 31.01.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» - залишити без змін.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за:

- п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю;

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю;

- ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 262 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» - залишити без змін.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати термін знаходження його під вартою з 31.01.2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертиз:

-№ СЕ 19/121-23/5692-БЛ від 03.04.2023 в сумі 5852 ( п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 18 коп., а саме, по 2926 (дві тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 09 коп. з кожного;

-№СЕ-19/121-23/3932 БД від 16.03.2023 року в сумі 18378 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 31 коп., а саме, по 9189 (дев`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 16 коп. з кожного;

-№СЕ-19/19/121-23/2431-БД від 20.03.2023 року у сумі 11043 (одинадцять тисяч сорок три) грн. 57 коп., а саме, по 5521 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять одна) грн. 79 коп. з кожного;

-№СЕ 19/121/2417-БД від 01.03.2023 року у сумі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 43 коп., а саме, по 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 72 коп. з кожного;

-№СЕ-19/121-23/4444-Д від 14.03.2023 року у сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп., а саме, по 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 68 коп. з кожного;

-№СЕ-19/121-23/2438-Д від 14.02.2023 у сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 80 коп., а саме, по 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ФОП ОСОБА_15 IBAN: НОМЕР_3 , МФО:351005, код ЄРДПО витрати, пов`язані з залученням експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи № 389М від 11.04.2023 року у сумі 716 (сімсот шістнадцять) грн. 94 коп., а саме, по 358 (триста п`ятдесят вісім) грн. 47 коп. з кожного.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року, на тимчасове вилучене майно в ході затримання ОСОБА_7 31.01.2023 року, а саме, мобільний телефон марки «Samsung А5», чорного кольору, ІМЕІІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року, на тимчасове вилучене майно в ході затримання ОСОБА_6 31.01.2023 року, а саме, мобільний телефон марки «Huawei Honor», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , чорного кольору.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung А5», чорного кольору, ІМЕІІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 повернути ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Huawei Honor», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , чорного кольору повернути ОСОБА_6 ;

- навісний замок, 6 гільз, кришка полімерна, з п`яти-літрової фляги, на якій мається нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров, змив кров`яної рідини, з підлоги поруч з трупом, металевий предмет схожий на кулю знищити;

- мобільний телефон марки «Nomi il85», ІМЕІ1: НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 повернути потерпілій ОСОБА_16 ;

- бензопила «STIHL-18MS180C» з номером0D повернути потерпілому ОСОБА_10 ;

- автомат системи «Калашникова» (АК)74С, з маркуванням НОМЕР_10 , глушник з порожнім магазином до автомату - звернути на потреби військової частини НОМЕР_1 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3