ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6714/25 (1-кс/953/5852/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1139/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчогоу кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор до 27.09.2025 року включно, без визначення розміру застави.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого або обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах ст. 182 КПК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на фактичні обставини кримінального провадження. Вказував на необґрунтованість підозри, повідомленої підозрюваному ОСОБА_7 , а також не погоджувався із кваліфікацією дій підозрюваного, яка зазначена у підозрі. Заперечував винуватість ОСОБА_7 у вчиненні дій, які йому інкриміновані, оскільки, на його думку, відсутні докази йог винуватості. Вважав також недоведеними ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_9 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави або інший запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на необґрунтованість підозри, оголошеної підозрюваному ОСОБА_7 . Вказував на відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 . Вважав, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки відсутні докази їх існування. Вказував на процесуальну можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вважав ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Посилався також на практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисників та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Харківській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 255, ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28 - ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 - ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 209 КК України.

28.06.2025 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

28.06.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 191 КК України.

30.06.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

20.08.2025 слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обставини кримінальних правопорушень, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, а також на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 . Також посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри, викладені обставини, на думку слідчого, дають підстави вважати, що продовження відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання наведених ризиків а тому, з метою запобігання переліченим ризикам, слідчий просив продовжити стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених .3 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 191 КК України, за вчинення одного з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна.

Разом з цим, слідчий суддя суду першої інстанції вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Поряд з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі, передбаченого ч.3 ст. 255 КК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених .3 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 191 КК України.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, в тому числі, вчинення особливо тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання та продовження цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_7 вдатись до певних дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному злочинів, які були вчинені ОСОБА_7 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що віна може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Поряд з цим, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.255 КК України, а саме, у участі у злочинній організації, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 13 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень сторони захисту щодо не доведеності ризиків та не зазначення обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки суду першої інстанції належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегія суддів роз`яснює стороні захисту, що вона не позбавлена процесуальної можливості оскаржити повідомлену підозру в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :