Єдиний унікальний номер: 379/142/23
Провадження № 1-кп/379/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 матеріали кримінального провадження № 0002909, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, військовослужбовця призваного по мобілізації, стрільця військової частини, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

15.11.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Таращанського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.

14.07.2025 у судовому засіданні прокурором заявлені клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.07.2025 судом постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до Таращанського районного суду Київської області для розгляду в судовому засіданні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, обвинуваченого оголошено в розшук та зупинено судове провадження у кримінальному провадженні № 0002909, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу затримання особи від 30.07.2025 обвинувачений був затриманий на виконання вимог ухвали суду 14.07.2025 о 14 год 00 хв 30.07.2025 та доставлений до суду.

Ухвалою суду від 30.07.2025 судове провадження поновлено у зв`язку зі встановленням місця перебування обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою вираховувати з моменту затримання ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та у разі визнання його судом винним у його вчиненні, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Останній вчинив злочин в період іспитового строку. Крім цього, у судові засіданні призначені на 16.04.2025, 27.05.2025 та 14.07.2025, а також ряд судових засідань впродовж судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, приводом обвинуваченого в судове засідання не доставлено. Таким чином, підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду. Крім того, слід врахувати, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вчинений ним під час іспитового строку за вироком Таращанського районного суду Київської області 15.11.2021 за ч. 1 ст. 121 КК України, згідно якого останньому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. В обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні застосуванням більш м`яких запобіжних заходів вказав, що зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність підстав, які свідчать про переховування обвинуваченого суду, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 , з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом. Раніше до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В період дії домашнього арешту жодної неявки обвинуваченого не відбувалося. Тобто домашній арешт нівелював ризики та Шкарівський належно ставився до обов`язків. Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився. Затягування розгляду справи відбулося зі сторони потерпілого та обвинуваченого. Матеріали справи не містять доказів системності неявки. Останнім часом обвинувачений не перебував під запобіжним заходом. Рапорт оперативного співробітника не доводить той факт, що Шкарівський був повідомлений належним чином. Прохав застосувати нічний домашній арешт.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав доводи адвоката у повному обсязі. Повідомив, що він не знав про дату судового засідання. Він їздив лікуватися. Останні три дні сидів вдома, не планував нікуди більше їздити. Йому необхідне медичне обслуговування. Зобов`язується у подальшому з`являтися у судове засідання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, при вирішенні клопотання суд виходить із наступного.

Згідно частин 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ст.ст. 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховувати або спотворювати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1, 2 ст.194 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує та зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку.

Крім того, у судові засідання 17.04.2025, 27.05.2025, 14.07.2025 та ряд інших судових засідань впродовж судового розгляду обвинувачений не з`явився. 08.06.2023, 06.03.2025, 17.04.2025, 27.05.2025 судом були постановлені ухвали про застосування приводу обвинуваченого у судові засідання, які виконано не було. Через неможливість виконання приводу обвинуваченого ухвалою суду від 14.07.2025 було оголошено розшук обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду.

Дотримуючись вимог ст. 184 КПК України, щодо обґрунтування неможливості запобігання зазначеному ризику, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні даного клопотання.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищеназваним ризикам, відсутні медичні дані щодо неможливості обвинуваченим перебувати під вартою, суд вважає можливим застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Враховуючи, що обвинувачений був затриманий 30.07.2025 о 14 год 00 хв, строк його затримання, повинен бути врахований при визначенні строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне заставу не визначати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183-184, 193-194, 197, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, громадянина України, військовослужбовця призваного по мобілізації, стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.11.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 14 год 00 хв 30 липня 2025 року.

Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 14 год 00 хв 27 вересня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до ухвалення судового рішення по суті, - до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий:ОСОБА_1