Справа № 755/2681/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "19" травня 2025 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001759 від 25.12.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб, не є військовослужбовцем, не являється інвалідом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 року; - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2024 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день; - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідування час та у невстановленому місці, однак не пізніше 25.12.2024 року, ОСОБА_4 будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби підняв з землі знайдений ним згорток обмотаний синьою ізоляційною стрічкою, всередині якого знаходився зіп-пакет полімерного матеріалу з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, ОСОБА_4 помістив незаконно придбаний ним згорток до кишені штанів, в які на той момент був одягнений, та став незаконно зберігати речовину при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня приблизно о 17 год. 45 хв., за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26, працівниками поліції було затримано гр. ОСОБА_4 , у якого під час особистого обшуку було виявлено та вилучено з кишені штанів в які він був одягнений, згорток обмотаний синьою ізоляційною стрічкою, всередині якого знаходився зіп-пакет полімерного матеріалу з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/75768-НЗПРАП від 30.12.2024. В наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, виявлено психотропний засіб, обіг якого обмежений - «амфетамін», загальною масою 0,169

Амефетамін, згідно зі списком №2 «психотропні речовин обіг яких обмежено» в Таблиці 2 № Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та психотропної речовини - метадон, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання психотропної речовини амфетамін, перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме до 0,15 г, що є граничною величиною.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Надав суду послідовні та логічні, пояснення, які не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України.

За викладених обставин, суд вважає що відповідно до вимог статті 66 КК України обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше неодноразово судимий, не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи останній вирок суду від 17.04.2025 року.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_4 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення - 25.12.2024 року, тобто до постановлення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року. Враховуючи наведене, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 слід врахувати останній вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не спричинено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.70, 72, 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/75768-НЗПРАП від 30.12.2024 року у сумі 3183 грн 60 коп.

Речовий доказ:

- психотропну речовину, обіг якого обмежено - амфетамін, загальною масою 0,169 г., який переданий в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 023347- знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя