Справа № 303/8131/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2025 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/424/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , закінчивши навчання з підготовки водіїв та отримавши свідоцтво про закінчення автошколи, успішно здавши теоретичний іспит, після першої невдалої спроби здати практичний іспит, посадові особи автошколи повідомили їй, що це усталена практика, що з першого разу практичний іспит ніхто не здає та без неправомірної вигоди посадовим особам ТСЦ їй не вдасться самостійно скласти практичний іспит, так як будуть вчинятися різноманітні перешкоди, через які вона, як починаючий водій, ніколи не складе успішно практичний іспит. Вказану неправомірну вигоду, у випадку, якщо у неї не має особистих зав`язків з адміністраторами сервісного центру, вона може передати через працівників автошколи, як посередників. Зрозумівши, що від неї вимагають неправомірну вигоду і, що їй будуть чинити перешкоди у складанні практичного іспиту, остання звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою.
Повідомивши посадовим особам автошколи, що вона згідна надати неправомірну вигоду в сумі, яка вимагається, здійснила декілька спроб здачі практичного іспиту за участі особи, яка була ініціатором вимагання неправомірної вигоди, однак всі спроби виявилися невдалими, на що їй пояснили, що причина невдалих іспитів полягає в тому, що відсутній на роботі (перебуває у відпустці, тощо) адміністратор, який вирішує питання щодо складання практичного іспиту за неправомірну вигоду.
У подальшому, посадова особа автошколи порадила звернутися напряму до цього адміністратора, яким виявився ОСОБА_8 , який займає посаду адміністратора Територіального сервісного центру 2141 (на правах відділу м. Ужгород) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області (філія ГСЦ МВС) та є державним службовцем категорії «В».
13.05.2025 ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні ТСЦ 2141, що за адресою м. Ужгород, вул. О. Кошового, 4, звернулася до ОСОБА_5 , який підтвердив, що без надання йому неправомірної вигоди в сумі 250 доларів США вона, як починаючий водій, ніколи не здасть практичний іспит. Усвідомлюючи, що відносно неї вчиняється вимагання неправомірної вигоди, ОСОБА_9 пообіцяла надати адміністратору ТСЦ ОСОБА_5 зазначеному ним суму за непершкоджання в успішній здачі практичного іспиту, після чого ОСОБА_5 повідомив їй, що майбутній іспит буде проходити по першому маршруту і їй необхідно підготуватись.
У такий спосіб ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, прийняв обіцянку отримання неправомірної вигоди в розмірі 250 доларів США за вплив на невстановлених службових осіб ТСЦ 2141, яку вимагав від ОСОБА_9 .
Прибувши у визначений ОСОБА_5 для здачі практичного іспиту день до приміщення ТСЦ 2141, що за адресою м. Ужгород, вул. О. Кошового, 4, останній повідомив їй, що вона не може бути допущена до складання практичного іспиту, так як у неї закінчився необхідний термін дії з моменту здачі теоретичного іспиту, у зв`язку з чим вона повинна повторно здати теоретичний іспит, який вона змушена здати самостійно і ніхто допомогти їй в цьому не зможе, а після здачі теоретичного він за озвучену раніше неправомірну вигоду організує здачу практичного іспиту.
Після здачі 28.05.2025 теоретичного іспиту, ОСОБА_9 повідомила про це ОСОБА_5 , який вказав, що очікує її на здачу практичного іспиту.
30.05.2025 у ході контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_9 прибула до ТСЦ 2141, що за адресою м. Ужгород, вул. О. Кошового, 4, та діючи за вказівками ОСОБА_5 , приблизно о 12 год 40 хв підійшла до адміністратора ТСЦ № 2141, згідно талону була допущена до іспиту, який успішно склала по обумовленому маршруту № 1, про що повідомила ОСОБА_5 . Після отримання посвідчення водія ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_5 зустрілась з ним в обумовленому службовому приміщенні ТСЦ 2141, де передала останньому грошові кошти в сумі 250 доларів США в якості раніше обумовленої неправомірної вигоди.
У такий спосіб ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне збагачення отримав неправомірну вигоду в сумі 250 доларів США, яку вимагав за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, невстановленою посадовою особою ТСЦ МВС № 2141.
30.05.2025 о 17 год 51 хв прокурором Мукачівської окружної прокуратури біля будинку № 43 А на пл. Народній в м. Ужгороді, під час контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, та з правої кишені штанів вилучено грошові кошти в загальній сумі 4850 грн (одна купюра номіналом 1000 грн - серії ЗП7330023; дві купюри номіналом по 100 грн - серії КЗ 38791331, МН 3470807; сім купюр номіналом по 500 грн, серії ЄМ 5732526, ЄЗ 8112304, ЕЖ 6309968, ЕН 6227805, ЕР 0189964, ВС 527030, ЕИ 2512214, три купюри номіналом по 50 грн); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ; посвідчення водія НОМЕР_2 , які упаковані до спец пакету WAR 1384642.
Крім того, 30.05.2025 у ході огляду місця події за адресою: Ужгородський район с. Минай, пл. Народна, 43 А, у період часу з 19 год 19 хв до 19 год 43 хв було виявлено та вилучено з дерев`яної шафи в спальній кімнаті печатку круглої форми синього кольору з маркування зверху на ній «Міністерство охорони здоров`я України», «Український медичний центр безпеки дорожнього руху, Комісія з медичного огляду водії і кандидатів у водії транспортних засобів 07/11» та штамп прямокутної форми з написом «придатний», які упаковано до спец пакету ICR 0157292.
Постановою слідчого від 02.06.2025 виявлені та вилучені вищевказані речі визнані речовими доказами.
Клопотання мотивовано тим, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, а підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами, у зв`язку з чим виникла необхідність для вжиття заходів щодо збереження речових доказів шляхом накладення на них арешту.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно мотивована тим, що вилучені в ході огляду місця події предмети та речі є предметами кримінального правопорушення та мають значення речового доказу, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час
кримінального провадження, їх визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні. Тому, з метою повного, неупередженого досудового розслідування, в ході якого необхідно провести ряд слідчих дій, проведення необхідних судових експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвали слідчого судді від 06.06.2025 про арешт майна скасувати, оскільки така є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Стверджує, що клопотання розглянуто без участі зацікавлених осіб. Посилається на те, що у клопотанні не вказується на те, що органом досудового розслідування ініційовано проведення будь-яких слідчий дій, експертних досліджень із вилученим майном, що залишилось поза увагою слідчого судді. Разом з тим, до клопотання не додано жодних доказів, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Audi» моделі «Q7» серії НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , а також номерний знак НОМЕР_3 , є предметами та доказами у даному кримінальному провадженні чи можуть мати на собі сліди злочину. Крім того, звертає увагу на те, що грошові кошти в сумі 4850 грн (одна купюра номіналом 1000 грн, дві купюри номіналом по 100 грн, сім купюр номіналом по 500 грн, три купюри номіналом по 50 грн); 400 доларів США (чотири купюри номіналом по 100 доларів США), 100 євро (дві купюри номіналом по 50 євро), 4070 грн (вісім купюр номіналом по 500 грн, три купюри номіналом по 20 грн, одна купюра номіналом 10 грн), є особистими грошовими коштами та заощадженнями ОСОБА_5 і також не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та захисника, неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що прокурор та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їхньої неявки. Між тим, враховується заява захисника-адвоката ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги без його участі, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 не брали участі в розгляді клопотання про арешт майна та не були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.
За змістом ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді 09.06.2025 (а. с. 39), а тому строк на апеляційне оскарження останнім не пропущено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
грошові кошти в сумі 250 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США з серійними номерами КВ 35364476 I, КЕ 44125935А, одна купюра номіналом 50 доларів США з серійним номером МН 50765817А), які упаковано до спец пакету НПУ № RAW 0076252; номерний знак НОМЕР_3 , який упаковано до полімерного пакету з пояснювальним написом; мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, який упаковано до спец пакету НПУ WAR 1675035; печатку круглої форми синього кольору з маркування зверху на ній «Міністерство охорони здоров`я України», «Український медичний центр безпеки дорожнього руху, Комісія з медичного огляду водії і кандидатів у водії транспортних засобів 07/11» та штамп прямокутної форми з написом «придатний», які упаковано до спец пакету ІCR 0157292.
Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, а підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події речі, а саме: грошові кошти в загальній сумі 4850 грн, 400 доларів США, 100 євро, 4070 грн 250 доларів США; номерний знак НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору; печатку круглої форми синього кольору з маркування зверху на ній «Міністерство охорони здоров`я України», «Український медичний центр безпеки дорожнього руху, Комісія з медичного огляду водії і кандидатів у водії транспортних засобів 07/11» та штамп прямокутної форми з написом «придатний», які упаковано до спец пакету ІCR 015729.
Апеляційний суд вважає, що накладення арешту на вказані речі є необхідним з метою збереження зазначеного майна як речових доказів та недопущення його втрати, знищення, відчуження тощо, а відтак є необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не ініційовано проведення будь-яких слідчий дій, експертних досліджень із вилученим майном, апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти, мобільний телефон, печатку та штамп.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, у тому числі з метою належного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, оскільки існують підстави вважати, що таке може мати відношення до кримінальних правопорушень.
Із цих підстав, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на грошові кошти і доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти в сумі 4850 грн, 400 доларів США, 100 євро, 4070 грн, є особистими грошовими коштами та заощадженнями ОСОБА_5 й не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.
У зв`язку з чим, неспроможними апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що до клопотання не додано жодних доказів про те, що номерний знак НОМЕР_3 , є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні чи може мати на собі сліди злочину.
Колегія суддів уважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави вважати, що вказане майно (грошові кошти, мобільний телефон, номерний знак, печатка та штамп) відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КК України, та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності на час звернення слідчого з відповідним клопотанням у прийнятті рішення про накладення арешту на це майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.
З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень сторони захисту, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон, номерний знак, печатку та штамп.
Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості розпорядження вищевказаним майном, в тому числі і його відчуження та користування.
Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Таке втручання є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).
На підставі наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладання арешту на вказане вище майно грошові кошти, мобільний телефон, номерний знак, печатку та штамп.
Погоджуючись із цими висновками, колегія суддів уважає, що вказані речі можуть містити відомості, які у подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання ризику знищення речових доказів, які необхідні для встановлення
об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя обгрунтовано наклав арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно грошові кошти, мобільний телефон, номерний знак, печатку та штамп, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.
Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставним висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Audi» моделі «Q7» серії НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 .
Апеляційним судом встановлено, що під час огляду місця події будь-які транспортні засоби, у тому числі марки «Audi» моделі «Q7», не вилучалися і в клопотанні про арешт майна не порушується питання про накладення арешту на транспортні засоби.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що указані обставини слідчий суддя не врахував та не надав їм жодної оцінки.
При цьому, клопотання слідчого не містить обґрунтувань, які б свідчили про необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Не вказується на те, що такі мають ознаки підробки чи були предметами вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, чи були отримані кримінально-протиправним шляхом, або були використані для вчинення кримінального правопорушення, у тому числі того, в якому підозрюється ОСОБА_5 .
Підозрюваним ОСОБА_5 під час розгляду апеляційної скарги надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_11 , та копію посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_12 .
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, що визнання цих документів речовими доказами у кримінальному провадженні є формальним, і не вбачає необхідності накладення на них арешту, оскільки такий арешт на переконання апеляційного суду позбавить власників чи володільців цього майна належним чином користуватися та розпоряджатися ним.
За таких обставин, оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.
Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд визнає слушними і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вилучене 30.05.2025 у ході огляду місця події, а саме: грошові кошти в загальній сумі 4850 грн (одна купюра номіналом 1000 грн - серії ЗП7330023, дві купюри номіналом по 100 грн - серії КЗ 38791331, МН 3470807,
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 418, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 30.05.2025 у ході огляду місця події, а саме: грошові кошти в загальній сумі 4850 грн (одна купюра номіналом 1000 грн - серії ЗП7330023, дві купюри номіналом по 100 грн - серії КЗ 38791331, МН 3470807, сім купюр номіналом по 500 грн - серії ЄМ 5732526, ЄЗ 8112304, ЕЖ 6309968, ЕН 6227805, ЕР 0189964, ВС 527030, ЕИ 2512214, три купюри номіналом по 50 грн); грошові кошти в сумі 400 доларів США (чотири купюри номіналом по 100 доларів США з серійними
У задоволенні клопотання старшого слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та посвідчення водія НОМЕР_2 , які упаковані до спец пакету WAR 1384642, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді