Справа № 216/626/23
провадження 1-кп/216/217/25
ВИРОК

іменем України

14 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000378 від 14 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, працевлаштованого ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, на утриманні дітей та інших осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

за ч. 3 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 15.02.1995 № 62/95- ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також .у цілях, передбачених ст. 19 (Використання наркотичних засобів,, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності), ст. 20 (Діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях)та ст. .23 (Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині) цього Закону.

Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 № 770 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (далі - Перелік): канабіс (зазначений у Списку № 1 Таблиці 1 Переліку) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно з Таблицею № 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, розмір наркотичного засобу канабіс - цілі або різного ступеня подрібнення будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш (за винятком, власне дозрілого насіння) незалежно від того, піддавались вони екстрації, деструкції, гниттю чи враженню пліснявою, масою від 5,0 г, що перебуває у незаконному обігу, тягне за собою кримінальну відповідальність.

Так, ОСОБА_4 , достовірно розуміючи, що посів і вирощування нарковмісних рослин (канабіс) без передбаченого законом спеціального дозволу, заборонено чинним законодавством України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне вирощування рослин конопель, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи з наміром, направленим на незаконний посів та вирощування конопель для особистого вживання, приблизно у травні 2022 року, більш точний час не встановлено, умисно посадив за місцем свого мешкання, а саме: на території домоволодіння АДРЕСА_2 , у ґрунт на городі насіння рослини роду коноплі, які в подальшому періодично вирощував, поливав та присапував, маючи мету доведення зазначених рослин до стадії дозрівання і придатності їх в майбутньому для особистого вживання як наркотичний засіб, без мети збуту, з яких згодом виросли рослини конопель.

Далі ОСОБА_4 , у серпні 2022 року, більш точний час не встановлено, знаходячись за місцем свого мешкання на території домоволодіння АДРЕСА_2 , достовірно розуміючи, що зберігання наркотичних речовин заборонено чинним законодавством України, умисно, з метою зберігання наркотичних речовин для особистих потреб, з порушенням вимог ст. ст. 2,7 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, таблиці 1 списку № 3 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, діючи з наміром, направленим на незаконне зберігання наркотичних засобів для особистого вживання, умисно зірвав зі свого городу, посаджені ним раніше 4 кущі конопель, після чого повісив на території свого домоволодіння для висушування - тим самим незаконно виготовив та почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс для подальшого особистого вживання без мети збуту у приміщенні сараю вказаного домоволодіння до 02.11.2022 року.

02.11.2022 працівниками поліції Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2022 за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , а також прилеглої території, на ділянці біля будинку в присутності понятих було виявлено та вилучено 3 рослини, які згідно висновку експертизи СЕ-19/104-22/34555 від 01.12.2022 містять психоактивний компонент тетрагідроканабінол і є рослинами роду коноплі (Cannabis), які ОСОБА_4 , незаконно посіяв та вирощував з метою виготовлення наркотичного засобу.

Крім цього, під час обшуку у нежитловому приміщенні вищевказаного домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_4 ; було виявлено та вилучено суху рослинну речовину зі стеблами, листям та верхівками рослин.

Так, згідно висновку експерта СЕ-19/104-22/34560 від 09.11.2022 надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору масою 108,590 г, є канабісом. Канабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 88,979 г.

Крім цього, згідно висновку експерта СЕ-19/104-22/34561 від 24.11.2022 надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору масою 66,427 г, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 39,922 г.

Крім цього, згідно висновку експерта СЕ-19/104-22/34558 від 21.11.2022 надана на експертизу речовина рослинного походження, загально масою 4195,000 г, є сумішшю, яка складаєтеся з речовини рослинного походження, масою 2770,000 г, і є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та речовини масою 1425,000 г, що наркотичним засобом не являться. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1571,144 г.

Крім цього, згідно висновку експерта СЕ-19/104-22/34552 від 05.12.2022 надана на експертизу речовина рослинного походження представлена гілками, які супроводжуються листям і верхівковими частинами рослини, загальною масою 1661,604 г, яка складається з речовини рослинного походження зеленого кольору масою 1106,604 г, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено та речовини рослинного походження масо 555,000 г, що наркотичним засобом не являється Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1012,543 г.

Таким чином, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено речовину, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою у перерахунку на суху речовину 2712,588 г, що згідно з Таблицею №1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженою наказом МОЗ № 188 від 01.08.2000 (зі змінами, внесеними наказом МОЗ від 29.07.2010 № 634, від 11.04.2012 № 253, від 15.05.20,15 № 280, від 04.12.2020 № 2806, від 06.12.2021 № 2712), відноситься до особливо великих розмірів, який ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав для подальшого вживання без мети збуту.

1.1 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

1)беззастережне визнання винуватості, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах;

2)дії, які обвинувачений вчинив (зобов`язується вчинити) з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_4 зобов`язуються беззастережно визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні під час судового розгляду;

3)з обвинуваченим ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, не було;

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час судового засідання у кримінальному провадженні № 0000378 від 14 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену з її підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив, незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

5. Призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченої, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, одружений, офіційно працевлаштований як фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , інвалідності не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджене сторонами (прокурором та обвинуваченим) покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, є таким, що згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Обговорюючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 309 КК України суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику за місцям мешкання, на обліку лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття у скоєному, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Вказана міра покарання відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення

6. Запобіжний захід.

Суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючі відомості щодо особи обвинуваченої, щире каяття у скоєному, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

8. Процесуальні витрати.

Питання про процесуальні витрати на проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а саме02.11.2022 № СЕ-19/104-22/34561-НЗГТРАП, 09.11.2022 № СЕ-19/104-22/34560-НЗПРАП, 21.11.2022 № СЕ-19/104-22/34558-НЗПРАП, 05.12.2022 № СЕ-19/104-22/34552-НЗПРАП в загальному розмірі 4530,72 грн. суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

9. Вирішення долі речових доказів.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66, 75, 76, 309 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 травня 2025 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000378 від 14 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 14 травня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази речовину, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою у перерахунку на суху речовину 2712,588 г (залишки після дослідження об`єктів), перепаковані експертом відповідно в спец. пакетів МВС Експертна служба за № № 4125523, 4096246, дві картонні коробки, які передані зберігання до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у загальній сумі 4530,72 грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_6