Справа № 344/1202/21
Провадження № 1-кп/344/168/25
У Х В А Л А

25 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_15 , який у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт у нічний час доби, оскільки на даний час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ризики, наведені прокурором не доведені, доказів існування ризиків прокурор не навів.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, нічим не підтвердженні, тому просила суд змінити запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду від 25.06.2020 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі суду (т.11 а.с.27-30).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.02.2021 року обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.1 а.с.229-231).

У подальшому ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обраний щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, востаннє 30.04.2025 року.

Згідно частини першої статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до частин першої-другої статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина перша статті 183 КПК України визначає тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частинами першою-другою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові (стаття 199 КПК України). Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.

Суд враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року, «Цвіков проти Словаччини» (Заяви № 615/21, № 9427/21 та № 36765/21) від 13 червня 2024 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Окрім того, у справі «Сергій Волосюк проти України» (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності продовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Між тим, доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені. Також у них відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частиною першою статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною п`ятою статті 194 КПК України визначені обов`язки, які слідчим суддею, судом можуть бути покладені на обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження з даного приводу, враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК, тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст. 317 КК України, нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, справа перебуває на розгляді в суді тривалий час, обвинувачені утримуються під вартою з 25.06.2020 року, а також характеризуючі дані осіб обвинувачених, зокрема те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не судимі, мають постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що подальше тримання обвинувачених під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що прокурором подано однотипне, аналогічне клопотання попереднім та не наведено нових та достатньо обґрунтованих ризиків, які б вказували на необхідність продовження обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінивши в сукупності всі вищевикладені обставини, враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, клопотання захисників, підтримані обвинуваченими, встановлені попередніми ухвалами суду ризики, визначені ст.177 КПК України, суд вважає можливим змінити застосований до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло у нічний час доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181-184, 194-198, 202, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби задовольнити.

Змінити запобіжний захід на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням обов`язків.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України він має невідкладно прибути до місця свого проживання.

Покласти на час судового розгляду на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що згідно частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Змінити запобіжний захід на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , та покладенням обов`язків.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України він має невідкладно прибути до місця свого проживання.

Покласти на час судового розгляду на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що згідно частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала виконується в порядку, передбаченому п.2 ч.3 ст.202 КПК України.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченим та прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Відповідно до частини третьої статті 181 КПК України, виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити начальнику Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_17