Провадження № 1-кс/686/5797/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001727 від 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

05 червня 2025 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, про накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою зупинення видаткових операцій по рахунку, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим відділом Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001727 від 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 16.03.2025 по 05.05.2025 із банківського рахунку (банківської картки) ОСОБА_5 було викрадено грошові кошти на загальну суму близько 1 млн. грн.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 24 березня 2023 року, під час виконання завдань пов`язаних із захистом батьківщини, загинув її чоловік, військовослужбовець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із яким вона проживала у цивільному шлюбі більше 10 років та мають спільну дитину.

Для підтвердження того, що загиблим військовослужбовцем є саме її чоловік ОСОБА_6 , виникла необхідність у проведення ДНК дослідження, але на це у неї не було грошових коштів. Тоді подруга потерпілої на ім`я ОСОБА_7 , познайомила її з хлопцем на імя ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який користується мобільним телефоном із абонентським номером НОМЕР_3 та який пообіцяв допомогти у проведені ДНК дослідження, але для цього йому необхідно було надати копії документів (паспорт, ідентифікаційний коди тощо), та 300 доларів США, однак потерпіла таких коштів не мала, а тому ОСОБА_8 вирішив їх її позичити.

В подальшому коли ДНК дослідження підтвердило, що загиблим є військовослужбовцем є саме ОСОБА_6 , потерпіла та її донька отримали право на соціальні виплати.

Відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, встановлено порядок виплати грошових коштів в сумі 15 мільйонів гривень сім`ям загиблих військовослужбовців.

Зокрема потерпіла повідомила, що у січні 2025 року вона вирішила відкрити в АТ КБ «Приватбанк» фінансовий рахунок та отримати банківську карту, щоб мати в подальшому змогу отримувати на неї грошові кошти, які її будуть надходити відповідно до вищевказаного законодавства.

За для цього її необхідні були документи, які до того часу і знаходились у ОСОБА_10 , а тому вона зателефонувала до нього та попросила надати документи.

Однак, в свою чергу ОСОБА_11 , повідомив, що документів він її не віддасть, але зможе допомогти її в оформлені всіх документів, щодо відкриття рахунку та отримання банківської картки на що потерпіла погодилась.

Надалі, у відділенні АТ КБ «Привтатбанк», в м. Хмельницькому, потерпіла разом із ОСОБА_12 відкрила на своє ім`я фінансовий рахунок НОМЕР_4 та отримала банківську картку, якою користувалась до травня 2025 року.

У травні 2025 року, коли вона намагалася зняти готівку із банкомату то не змогла цього зробити бо її картка була заблокована. Коли вона звернулась до відділення банку то дізналась, що картка була заблокована через перекази великих сум готівки, яких вона не здійснювала. Тоді ж вона дізналась, що грошові кошти переказувались через додаток «Приват 24», яким вона ніколи не користувалась, а номер телефону через який був активований додаток та який закріплений за фінансовим рахунком її не належить, а саме НОМЕР_5 та належить ОСОБА_9 .

Тоді у банку їй надано виписку за її особистим рахунком, у якому зазначено, що із її банківської картки регулярно переказувались грошові кошти на банківські рахунки ОСОБА_13 (220 000 грн), із коментарем - повернення боргу, ФОП ОСОБА_4 (300 000 грн), із коментарем сплата за виконання ремонтних робіт згідно договору; ОСОБА_14 (130 000 грн.) із коментарем - повернення боргу; ОСОБА_15 (150 000 грн.) із коментарем - повернення боргу; ОСОБА_16 (100 000 грн.) із коментарем - повернення боргу та інші платежі, які вона не здійснювала.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного викрадення грошових коштів у потерпілої ОСОБА_5 , причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який до своєї протиправної діяльності залучив своїх знайомих та родичів, а саме дружину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тестя ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також товаришів ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою яких зміг викрасти грошові кошти.

Зокрема на банківські рахунки, а саме НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.03.2025 переказано 200 000 грн., а 10.03.2024 100 00 грн. відповідно.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Отже, викладені норми свідчать, що арешт у кримінальному провадженні може буде накладений на гроші та цінності, які знаходяться на банківському рахунку, а не безпосередньо на нього.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи розмір грошових коштів, які перераховані на рахунках ОСОБА_4 , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне: накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Керуючись ст.ст. 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на кошти, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою зупинення видаткових операцій по рахунку, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1