УХВАЛА

18 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 458/92/18

провадження № 51-5469 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

перевіривши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї норми процесуального права.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Тому в поданій скарзі належить зазначити доводи, котрі свідчать про допущення судами таких порушень, які є істотними і зумовлюють обов`язкову зміну чи скасування ухвалених судових рішень.

Наведені законодавчі положення скаржниця залишила поза увагою.

Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її авторка просить скасувати оспорювані рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Однак, наполягаючи на новому судовому розгляді прокурор не обґрунтовує процесуальної необхідності цього з огляду на положення статей 407, 415 КПК й іншої позиції сторони обвинувачення на стадії апеляційного провадження.

Крім того, не погоджуючись із оцінкою зібраних у справі фактичних даних, скаржниця не наводить обґрунтування цьому в аспекті статей 84-87 КПК, котрими унормовано докази і доказування. Не відображено у скарзі й доводів, які би свідчили про допущення судами таких порушень норм процесуального права, котрі з огляду на ст. 412 цього Кодексу є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних рішень, ураховуючи також приписи ст. 17 КПК. Натомість аргументи в скарзі переважно зводяться до викладення тексту висунутого обвинувачення, визнаного недоведеним, цитування окремих статей вказаного Кодексу, тверджень про неправильну оцінку доказів й невмотивованість висновків судів попередніх інстанцій.

Отже, у касаційній скарзі не зазначено обґрунтування заявленої вимоги про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 25 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3