Справа № 194/872/25
Номер провадження 1-кс/194/95/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції скаргу представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області із скаргою на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_3 було написано заяву до відділення поліції № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. ст. 435-1 ККУ. Дана заява була зареєстрована до ЄО №2761 від 26.05.2025 року, однак відомості щодо внесення даного факту до ЄРДР відсутні. У зв`язку з чим, просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб відділення поліції № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також просить зобов`язати посадових осіб відділення поліції № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою, яка зареєстрована до ЄО №2761 від 26.05.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 435-1 ККУ.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні свою скаргу підтримав та просив її задовольнити, так як був порушений порядок направлення, а саме повинно бути внесено до ЄРДР заява, а потім скерована до СБУ.

Прокурор в судове засідання не з`явився, натомість останнім було надано заяви в яких він просив розглядати скаргу без його участі, а в її задоволенні просив відмовити. Так, зазначив, що право заявника на звернення згідно норм ЗУ «Про звернення громадян» не було порушено. Також, зазначив, що матеріали ЄО №2761 від 26.05.2025 року були направлені для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР до уповноваженого слідчого органу безпеки згідно ст. 216 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 06.06.2025 року відкрито провадження по скарзі.

З поданої до слідчого судді скарги, вбачається, що заявник звертається саме до слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність слідчого (посадових осіб) ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, з огляду на подану заяву ОСОБА_3 до ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Як вбачається з відповіді слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області від 05.06.2025 року, вказана заява була зареєстрована до ЄО (ІТС ІПНП) №2761 від 26.05.2025 року ВП №1 ПРВП ГУНП. Керівництвом ВП №1 ПРВП ГУНП розгляд заяви доручено поліцейським офіцерам громади. На теперішній час перевірка триває, про результати розгляду буде повідомлено додатково.

Окрім того, представником скаржника подано заяву від 14.05.2025 року ОСОБА_3 , яка адресована ГУ НПУ в Дніпропетровській області та УСБУ в Дніпропетровській області, а також направлена за адресою ГУ НПУ в Дніпропетровській області, згідно накладною Укрпошти, в якій він просить відповідно до ст. 214 КПК України внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 435-1 КК України.

Згідно супровідного листа ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 10.06.2025 року, надати матеріали ЄО №2761 від 26.05.2025 року не має можливості, у зв`язку з направленням матеріалів за підслідністю до СВ УСБУ в Дніпропетровській області.

Також, згідно листа супровідного листа ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 10.06.2025 року, вбачається, що на адресу СВ УСБУ в Дніпропетровській області за фактом вчинення злочину проти військовослужбовця ЗСУ, було направлено матеріал, який був зареєстрований до ІТС ІПНП за №2761 від 26.05.2025 року, для прийняття рішення згідно чинного законодавства України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Разом з тим, це питання може бути вирішено через застосування ч. 6 ст. 9 КПК та положень засади диспозитивності, зокрема, ч. 3 ст. 26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Підсудність - це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя у кримінальному провадженні. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у гл. 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розд. 1 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів". Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

За нормами КПК вбачається, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (п.18 ч.1 ст. 3, ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України).

З урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань та скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, в тому числі скарг, поданих в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.

З аналізу статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак, відповідно до норм КПК України клопотання, заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. З урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-559/0/4-13).

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії та/чи бездіяльність слідчого, прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно до правового висновку викладеного у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі № 646/3986/19 провадження № 51-3335 кмо 20, зазначено, що на практиці нерідко виникають ситуації, які не знаходять чіткої законодавчої регламентації, що цілком може обумовити необхідність ухвалення рішення, яке прямо не передбачене процесуальним законом у межах відповідної процедури. На це, зокрема, вказують і положення ч. 6ст. 9 КПК України: «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Однією із таких ситуацій і є постановлення суддею ухвали про повернення скарги у випадках, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді, або з інших підстав, не передбачених процесуальним законом для даної процедури.

Постановлення суддею ухвали про повернення скарги у зв`язку з недотриманням при поданні такої скарги вимог щодо підсудності, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема, з огляду й на те, що вказане рішення судді не створює жодних перепон щодо повторного звернення заявника з відповідною скаргою до повноважного суду.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги у випадку, якщо така скарга не підлягає розгляду в цьому суді, слідчий суддя діє в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК, та не виходить за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами КПК. Більш того, своїм рішенням про повернення такої скарги слідчий суддя не допускає можливості прийняття рішення поза межами своїх повноважень, передбачених кримінальними процесуальними нормами.

Таким чином, територіальна підсудність розгляду скарги на бездіяльність слідчого повинна розглядатися слідчим суддею, за місцем знаходження органу досудового розслідування.

З урахуванням того, що заява ОСОБА_3 одразу була скерована до ГУНП в Дніпропетровській області для прийняття рішення по суті, а в подальшому уповноваженими особами ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області була скерована до УСБУ в Дніпропетровській області, для прийняття рішення згідно чинного законодавства України, у слідчого судді відсутні правові підстави для розгляду вказаної скарги.

На підставі вище зазначеного, діючи в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає, що скарга представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, підлягає поверненню, як така, що не підлягає розгляду в Тернівському міському суді Дніпропетровської області, як суду в межах територіальної підсудності якого можуть розглядатися такі справи, у зв`язку з тим, що розгляд даної скарги підпадає під підсудність відповідного суду, на території якого знаходиться орган досудового розслідування УСБУ в Дніпропетровській області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 33, 303, 304 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - повернути.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1