ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/952/25
Провадження № 1-кс/131/168/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці Вінницької області без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 (надалі - особа, яка звернулася із скаргою,/заявник/скаржник) звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви про кримінальне правопорушення від 07.03.2025 року.

Скаргу мотивує тим, що в квітні 2025 року звернувся до начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в порядку ст. 214 КПК України, із повідомленням про вчинене свідком ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Зазначає, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження 20 червня 2021 року було допитано свідка ОСОБА_3 , з яким, в подальшому, проведено слідчий експеримент щодо обставин ДТП. Покази свідка ОСОБА_3 були використані як вихідні дані при проведенні судово-автотехнічної експертизи, який був покладений в основу звинувачення його у порушенні ПДР, що призвело до загибелі велосипедиста ОСОБА_5 та, в подальшому, до його незаконного засудження. Однак, зазначає, що покази даного свідка були завідомо неправдивими (з чиєї намови необхідно з`ясувати) і спрямовані на створення штучних доказів його (скаржника) винуватості у настанні ДТП. Вважає, що зазначені ним в заяві про вчинення кримінального правопорушення повинні бути перевірені слідчим СВ ВП№3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в ході виконання слідчих дій.

Однак, всупереч положенням ст. 214 КПК України, відомості по вказаній заяві не було внесено до ЄРДР, досудове розслідування не розпочато, щоє незаконним та вказує на бездіяльність начальника відділення поліції та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.

Враховуючи вказане, заявник просить визнати бездіяльність в.о. начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні ним до ЄРДР відомостей про вчинення свідком ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, та зобов`язати внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, ОСОБА_3 заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги, визначеного ст.304 КПК України. Поважною причиною пропуску даного строку називає отримання ним 30.05.2025 року відповіді про результати розгляду поданої ним заяви лише після додаткового звернення ним у віідення поліції за отриманням відповіді.

В судові засідання 08 липня та 08 серпня 2025 року скаржник ОСОБА_3 будучи належним чином був повідомленим про судове засідання з розгляду скарги, не з`явився, про причини не повідомив. Клопотань про проведення розгляду поданої ним скарги у його відсутності або проведення судового засідання в режимі відео конференції за його участю не надходило. Натомість, скаржник звернувся із заявою, в якій провив повідомити про результати розгляду поданої ним скарги. Така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги.

З приводу вказаного зазначаю наступне. Так, відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, приходжу до переконання, що будучи належним чином повідомленим про дату судового засідання за даними вказаними в скарзі, не цікавлячись про подальший розгляд поданої скарги, неявка в судове засідання скаржника без повідомлення поважності причин такої неявки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності скаржника, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Уповноважена особа Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, начальник СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в поданій заяві просив розгляд скарги ОСОБА_3 проводити у його відсутності.

В зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Однайомившись із доводами особи, яка подала скаргу, та уповноваженої особи Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначені § 1 Глави 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України cлідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 4 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому, відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченогоч.1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Комплексний аналіз процитованих норм КПК України вказує на те, що, по-перше, строк подання скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення чітко законом обмежений у часі, оскільки така скарга може бути подана слідчому судді протягом десяти днів після закінчення встановлених законом 24 годин, протягом яких вказані особи зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення. По-друге, у випадку подання скарги після закінчення встановленого законом десятиденного строку на її подання, скарга може бути прийнята до розгляду виключно, якщо особа, яка її подала, заявить клопотання про поновлення пропущеного нею строку та наведе підстави, які свідчать про поважність пропуску такого строку.

З матеріалів скарги слідує, що ОСОБА_3 звернувся із скаргою на бездіяльність в.о. начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, поза межами десятиденного строку, визначеного ч.1 ст.304 КПК України, оскільки заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення була подана до ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 08 квітня 2025 року.

Так, згідно з матеріалами №20/1372 про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3 , витребуваних за ухвалою слідчого судді, відомості за даною заявою до ЄРДР не внесені, заява ОСОБА_3 зареєстрована в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) 08.04.2025 року під №1734, проводилася перевірка згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, десятиденний строк на оскарження бездіяльності, як полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, починає обчислюватись з наступного дня після подання заяви, у даному випадку з 09.04.2025 року, та отримання чи неотримання відповіді про причини невнесення відомостей до реєстру розслідувань не впливає на перебіг такого строку.

Однак, подальше отримання 30.05.2025 року заявником відповіді ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо того, що відомості до ЄРДР за його заявою не були внесені, на перебіг такого строку не впливає, оскільки, як вказано вище, бездіяльність, яка може бути предметом судового розгляду за п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, є вчиненою після спливу 24 годин з часу подання уповноваженій законом особі заяви про кримінальне правопорушення і строк оскарження такої бездіяльності відраховується саме з цього часу, а не з часу, коли про таку бездіяльність довідався скаржник з повідомлення відділу поліції.

Проте, заявник до слідчого судді із даною скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 08.04.2025 року звернувся лише 17 червня 2025 року, тобто після закінчення встановленого законом десятиденного строку з моменту відповідної бездіяльності слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за відповідною заявою скаржника.

При цьому, жодні інші обставини, які б надавали можливість слідчому судді обрахувати строк звернення з іншої дати, ні в скарзі, ні в доданих до неї документах, не зазначені.

Такі обставини не дають підстав стверджувати, що скаржником строк звернення до слідчого судді зі скаргою не пропущений.

При цьому, у поданій слідчому судді скарзі заявник просить поновити пропущений строк звернення зі скаргою, вказуючи, що він дізнався про те, що відомості за його заявою про кримінальне правопорушення не були внесені до ЄРДР лише 30.05.2025 року, натомість він відповідно до вимог закону не був зобов`язаний з`ясовувати це у слідчого, а на противагу цьому слідчий був зобов`язаний внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на що заявник, в свою чергу, мав право розраховувати.

Слідчий суддя не вважає, що вказані обставини свідчать про поважність такого тривалого пропуску визначеного законом десятиденного строку на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки гранична дата, в межах якої скаржник міг оскаржити таку бездіяльність до слідчого судді це 22.04.2025 року, натомість скаржник пропустив такий строк.

Як вказувалось вище, строк оскарження бездіяльності відраховується з часу допущення такої бездіяльності, а не з часу, коли про таку бездіяльність довідався скаржник.

Крім того, заявник не зобов`язаний з`ясовувати про долю поданої ним заяви про кримінальне правопорушення, а, отже, і подальше з`ясування ним такої долі поданої заяви жодним чином на поважність пропуску строків оскарження не впливає. Натомість заявник після спливу 24 годин з моменту подання ним особисто заяви про кримінальне правопорушення в межах визначеного ст. 304 КПК України десятиденного строку без звернення до слідчого щодо з`ясування результатів розгляду його заяви - міг та мав право звернутись одразу і безпосередньо до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і щодо цього слідчому судді не надано доказів щодо наявності обставин, які б об`єктивно унеможливлювали звернення заявника зі скаргою безпосередньо до слідчого судді в межах десятиденного строку після завершення 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

За таких обставин, пропуск заявником визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України строку на оскарження бездіяльності слідчого за відсутності поважних причин, які б об`єктивно унеможливлювали звернення зі скаргою до слідчого судді, не дає слідчому судді достатніх підстав для поновлення пропущеного протягом тривалого часу строку звернення зі скаргою і однозначно зобов`язує слідчого суддю відповідно до п.4 ч.2 ст. 304 КПК України відмовити

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що пропуск без поважних причин заявником строку оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не позбавляє його права у випадку наявності відповідних підстав звернутися із новою заявою до органу досудового розслідування про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яка має бути розглянута у встановлених КПК України порядку та строки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214,303-309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. начальника Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1