Справа № 953/3027/25
н/п 1-кс/953/5425/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , подану по кримінальному провадженню № 0000138 від 25.11.2024, в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України,

за участю сторін кримінального провадження:

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , подана в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 від 18 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 від 17.07.2025 року, поданої в порядку ст. 308 КПК в межах кримінального провадження № 0000138; зобов`язати керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надати уповноваженому прокурору у кримінальному провадженні № 0000138 від 25.11.2024 року обов`язкову для виконання вказівку щодо конкретного розумного строку для здійснення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного.

На обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000138 від 25.11.2024 року за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 чт. 28 ч. 4 ст. 191, ч .4 ст. 28 ч. 1 ст. 11401, ч .4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК.

По вказаному кримінальному провадженні 31.03.2025 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК.

З 02.04.2025 року ОСОБА_3 безперервно утримується під вартою без визначення розміру застави.

З моменту затримання по цей час з ОСОБА_3 не проводились жодні слідчі дії.

Під час поміщення ОСОБА_3 під варту слідчий повідомив, що допитає ОСОБА_3 , як тільки той готовий буде викласти свою позицію згідно повідомленої підозри.

14 травня 2025 року, після погодження позиції підзахисного, стороною захисту подано клопотання слідчому про проведення слідчих, процесуальних дій, в якому зокрема просив допитати ОСОБА_3 в якості підозрюваного за участі захисника.

Постановою від 16 травня 2025 року про часткове задоволення клопотання слідчий задовольнив клопотання в частині допиту ОСОБА_3 , зазначивши, що проведення допиту заплановано слідчим, дата та час допиту будуть погоджені із захисником.

На протязі подальших двох місяців захисник намагався узгодити зі слідчим ОСОБА_6 дату допиту ОСОБА_3 . Слідчий неодноразово погоджував дати допиту, а потім їх скасовував. Отже на протязі майже 4-х місяців з моменту затримання ОСОБА_3 слідство офіційно не з`ясувало позицію підозрюваного щодо повідомленої підозри. Спілкування з ОСОБА_3 здійснюється виключно у неформальному руслі.

17 липня 2025 року було подано до керівника Спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері Східного регіону скаргу в порядку ст. 308 КПК, в якій просив надати уповноваженому прокурору у кримінальному провадженні № 0000138 обов`язкову для виконання вказівку щодо конкретного строку здійснення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного.

21 липня 2025 року засобами електронної пошти було отримано постанову першого заступника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 від 18 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги керівник прокуратури зазначив, що ним не встановлено недотримання розумних строків у даному кримінальному провадженні. Тобто відсутність допиту підозрюваного, який утримується під вартою, на протязі більше ніж 3- х місяців, невиконання задоволеного клопотання захисника протягом більше ніж 2-х місяців керівник прокуратури вважає нормальним рухом кримінального провадження.

В оскарженій постанові не вказано конкретних обставин, які б перешкоджали здійснити допит ОСОБА_3 в розумний строк після задоволення клопотання захисника. Не здійснення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного, в умовах безперервного тримання останнього під вартою, створює штучні перешкоди в ефективному правовому захисті його прав, в спростуванні повідомленої підозри та викритті свавільного характеру утримання його під вартою.

Вважає, прийняте рішення прокурором за результатами розгляду його скарги не законним та необґрунтованим, таким що не відповідає ст. 13 Конвенції.

Захисник ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неприбуття не повідомив.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали скарги, заперечення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.

Однією з форм такого контролю є розгляд скарг на рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурора у порядку ст. 303 КПК.

Відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КПК, підозрюваний, обвинувачений, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Як убачається з доданих до скарги матеріалів, ОСОБА_4 , як адвокат, здійснює захист ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000138 від 25.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України. Досудове розслідування у ньому проводиться слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000138 від 25.11.2024, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

У межах цього кримінального провадження, 17 липня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до керівника Спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері Східного регіону зі скаргою в порядку ст. 308 КПК, в якій просив надати уповноваженому прокурору у кримінальному провадженні № 0000138 обов`язкову для виконання вказівку щодо конкретного строку здійснення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного.

21 липня 2025 року захисник ОСОБА_4 засобами електронної пошти отримав постанову першого заступника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 від 18 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги, за змістом якої зазначив, що підстав для задоволення скарги не встановлено, у ході здійснення процесуального крівництва за досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні процесуальним керівником в порядку ст. 36 КПК України надано письмові вказівки слідчому про проведення необхідних слідчих (розшукових) дій. Тобто процесуальним керівником в межах наданих законом повноважень, з метою активізації досудового розслідування, здійснення належного процесуального керівництва, дотримання розумних строків досудового розслідування, вживаються заходи реагування передбачені ст. 36 КПК України, а відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність тта своєчасність здійснення процесуальних дій. Наголошує, що прокурор, слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

З аналізу положень ст. 308 КПК убачається, що за результатами розгляду скарги на недотримання розумних строків прокурор вищого рівня:

-надає відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки (у випадку задоволення поданої скарги);

-письмово повідомляє особу, яка подала скаргу, про результати її розгляду (у будь-якому випадку).

У ст. 110 КПК йдеться про те, що рішення прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли прокурор визнає це за необхідне.

Враховуючи це, слідчий суддя вважає, що направлення першим заступником Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 постанови про відмову в задоволенні скарги, відповідає приписам ч. 2 ст. 308 КПК щодо письмового повідомлення про результати розгляду скарги

При цьому, слідчий суддя констатує, що прокурор вищого рівня (у даному випадку Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 ) здійснив процесуальне реагування на подану захисником скаргу в порядку ст. 308 КПК.

Подання скарги на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків, передбачає перевірку слідчим суддею викладених фактів порушення розумних строків для вчинення певних процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень, тобто, наявність підстав і умов для задоволення скарги.

У даному випадку предметом оскарження є доводи захисника про надання відповідному прокурору обов`язкових для виконання вказівок щодо встановлення конкретного розумного строку для здійснення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного, вчинення відповідних слідчих та процесуальних дій.

Однак, прокурор вищого рівня не наділений повноваженнями здійснювати контроль та давати вказівки процесуальному прокурору в межах здійснення останнім своєї процесуальної діяльності, зокрема, щодо вчинення відповідних слідчих дій тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Аналіз указаних норм, дозволяє дійти висновку, що важливо дотримуватися процесуальної самостійності прокурора при здійсненні ним своїх повноважень, відповідно до вимог КПК, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень (у тому числі й їх керівники), забороняється.

Надання прокурором вищого рівня вказівки прокурору, який входить у групу прокурорів у визначеному кримінальному провадженні вчинити відповідні слідчі та процесуальні рішення, очевидно виходить за межі його повноважень як керівника і по суті буде свідчити про його втручання у процесуальну діяльність іншого прокурора, порушило б гарантії незалежності прокурора у кримінальному провадженні.

А тому, скарга захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , подана по кримінальному провадженню № 0000138 від 25.11.2024, в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків задоволенню не підлягає.

Також, захисник, відповідно до КПК може самостійно звертатися до слідчого, прокурора з клопотаннями про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. А у випадку прийняття рішення про відмову у їх задоволенні, або їх не здійсненні, оскаржувати їх в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.

Керуючись ст. ст. 303, 308 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , подану по кримінальному провадженню № 0000138 від 25.11.2024, в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 07.08.2025 року о 08 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1