ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2868/24 Номер провадження 11-кп/814/904/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 05 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великий Тростянець, Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , не судимого на підставі ст. 89 КК України? засудженого:

- 01.04.2021 Полтавським апеляційним судом за ч. 1 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з ІТ технологією або займатися діяльністю, яка пов`язана із розповсюдженням інформації будь-якого характеру на веб-ресурсах строком 3 роки,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_9 за час відбування покарання, незважаючи на наявність 7 заохочень, 01.08.2023 був поміщений до ДІЗО на 7 діб, після чого мав лише 2 заохочення, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. Наявність заохочень та позитивна характеристика вказують на позитивні зміни у поведінці засудженого, проте є недостатніми для висновку про його виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання на невідбутий строк.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд недостатньо врахував, що за час відбування покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» мав сумлінну поведінку, дотримувався встановленого режиму відбування покарання, не допускав порушень. Також свою вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється. В установі поводив себе ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, брав участь у виконанні програм диференційованого виховного впливу.

Тому вважає, що він довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Крім цього вказує, що засуджений в судовому засіданні не був присутнім, а тому не міг надати суду показання та переконати суд, що він довів своє виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

На підставі частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 01.04.2021 Полтавським апеляційним судом за ч. 1 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з ІТ технологією або займатися діяльністю, яка пов`язана із розповсюдженням інформації будь-якого характеру на веб-ресурсах строком 3 роки.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 01.04.2021, кінець строку покарання 01.04.2026.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 01.04.2021. За час перебування в установі попереднього ув`язнення отримав 6 заохочень та 1 стягнення 01.08.2023 поміщення в ДІЗО на 7 діб за порушення вимог режиму утримання, яке погашено. З 26.09.2023 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)». За час перебування в установі виконання покарання отримав 5 заохочень, стягнень не отримував. Згідно з характеристикою працевлаштований на виробничій дільниці №1. До праці ставиться сумлінно. Залучався до виконання робіт з благоустрою установи та відділення.

Комісією установи 01.11.2023 відмовлено у поданні про застосування ст. 82 КК України як особі, яка знаходиться в установі незначний термін та є маловивченою.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що злочин вчинив щодо неповнолітньої потерпілої, наслідки вчиненого злочину та позицію потерпілої і її законного представника, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, зокрема наявність стягнення, що вказує на його нестабільну поведінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання про умовно-звільнення засудженого є передчасним та ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні подання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що засуджений працював під час відбування покарання в установі та наявність заохочень, проте враховуючи характер вчинених злочинів, суспільну небезпеку злочинів та наслідки його дій, звернення установи з поданням про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Сама по собі позитивна характеристика в установі на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення є нормальною поведінкою засудженого та є недостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім цього, доводи сторони захисту, що в судовому засіданні не було забезпечено участь засудженого, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції та надавав пояснення суду щодо обставин вирішуваного питання.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4