"12" серпня 2025 р. Справа № 363/3024/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород клопотання потерпілої ОСОБА_4 про примирення з обвинуваченим та його звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за №0000105, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2025, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Руда Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, українець, громадянин України, зі слів одружений, не має на утриманні осіб, які покерують його піклування відповідно до закону, працює директором ТОВ «Тепфасад груп», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 до Вишгородського районного суду Київської області надійшов вказаний обвинувальний акт, який призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 10:00 12.08.2025.

У призначене судове засідання з`явилися: прокурор, потерпіла та обвинувачений.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 повідомила суд про примирення з обвинуваченим ОСОБА_5 , стверджуючи, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку з чим, його можливо звільнити від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив факт примирення, зазначивши, що кається у вчиненні протиправних дій щодо потерпілої та просить звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання потерпілої та про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття провадження у справі, надавши суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, як убачається із обвинувального акту та це визнається обвинуваченим ОСОБА_5 , він 14.04.2025 о 16:19 перебував біля відділу з продажу чаю та кавових напоїв торгівельної зали магазину «Сільпо» №337, розташованого за адресою: Київська область, Вишгородський район, с.Старі Петрівці, вулиця Князя Святослава, 157А. В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та баристою вказаного відділу ОСОБА_4 виникла словесна сварка. У подальшому,

ОСОБА_5 , діючи умисно, цілеспрямовано, маючи на меті завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до останньої, умисно вилив з паперового стакану, який тримав у своїй лівій руці окріп на верхню частину тіла ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді опіку ІІ ступеню (на правій боковій поверхні шиї з переходом на верхню третину грудної клітки (більше справа) між правою середньоключичною та лівою білягрудинною лініями в проекції 1-4-го ребер), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6, але не більше ніж 21 день.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за частиною другою статті 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши потерпілу, обвинуваченого, прокурора, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали кримінального провадження та переконавшись, що діяння, інкриміноване ОСОБА_5 у провину, дійсно мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, що є кримінальним проступком, обвинувачений є винним у його вчиненні, розкаюючись, жалкує про вчинення та примирився із потерпілою, суд вважає, що є наявними підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому статтею 46 КК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5 - 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 56 КК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом (стаття 44 КК України).

Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Однією із форм правосуддя є відновне правосуддя, основною метою якого є створення умов для примирення потерпілих і правопорушників та усунення наслідків, спричинених злочином, реалізація якої дає змогу досягти найкращого співвідношення врахування інтересів потерпілого та відповідальності правопорушника.

При цьому примирення винної особи з потерпілим слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.01.2019 по справі №439/397/17 також висловила свою точку зору з приводу інституту примирення обвинуваченого з потерпілим, вказавши при цьому, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно статті 46 КК України.

Право на примирення - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (у тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Суд переконався в тому, що обвинувачений та потерпіла за вище викладених обставин дійсно примирилися, про що потерпіла заявила в судовому засіданні.

Крім того, при вирішенні клопотання суд бере до уваги усталену правову позицію Верховного Суду щодо можливості застосування положень статті 46 КК України до особи, судимість якої погашена, а саме:

під вчиненням злочину вперше у статті 46 КК України розуміється те, що особа раніше не вчиняла будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, а також і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не вперше, але на день його вчинення: 1) особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК України; 2) особа хоча і була засуджена за попередньо вчинений злочин, однак судимість була погашена або знята; 3) особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння скасована новим кримінальним законом (постанови Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 455/1490/17, від 20.05.2021 у справі № 761/12266/19);

судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), і встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження і призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі під час надання характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості (постанови Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 206/1127/21, від 12.03.2025 у справі № 595/1754/23).

Ураховуючи відомості, зазначені у вимозі УІАП ГУНП України Київської області від 13.05.2025 щодо ОСОБА_5 , а саме, що 30.03.2004 вироком суду його було засуджено за ч.4 ст. 196, ч.2 ст. 194 КК України та, з урахуванням положень статті 70 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та 04.07.2007 ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено, з огляду на зазначену правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що обвинувачений в розумінні статей 46, 89 КК України є особою раніше не судимою, та нині обвинувачується у вчиненні проступку.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку, також роз`яснено, що кримінальне провадження в такому випадку закривається з нереабілітуючих підстав. Обвинувачений ОСОБА_5 заявив що підстави та наслідки звільнення за статті 46 КК України йому зрозумілі і просить суд розглянути заявлене потерпілою клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно частини 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 1 статті 286 КК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (частина четверта статті 286 КПК України).

Враховуючи наявність зазначених вище передумов, а також підстав, передбачених статтею 46 КК України, суд вважає можливим звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Згідно із частиною третьою статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною другою статті 125 КК України згідно приписів частини другої статті 284 КПК України підлягає закриттю.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи по забезпеченню кримінального провадження не вживались.

Керуючись статями 44, 46 КК України, статтями 100, 284288, 369372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання потерпілої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження за №0000105, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України закрити, відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення у порядку визначеному статтею 395 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 15.08.2025 о 10:00.

Суддя ОСОБА_1