справа № 631/1684/23
провадження № 1-кп/631/53/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу у вигляді

особистого зобов`язання

15 липня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/1684/23 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2023 року під № 0000688, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 119, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 119, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 367 КК України, справа № 631/1684/23, провадження № 1-кп/631/69/24.

15 липня 2025 року через канцелярію суду за вхідним № 4100/25-вх. прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , яке підтримав у судовому засіданні та суду пояснив наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України. Обгрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. На теперішній час наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, злочин, який інкримінуються ОСОБА_5 є тяжким, за вчинення законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, разом з тим їх показання відомі обвинуваченому, а також відкриті їх особисті данні, із зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та які підтверджують факт вчинення ним кримінального правопорушення. Те саме стосується і потерпілих. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані показання.

У зв`язку із викладеним, зважаючи на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та або суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні), просив продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб. Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків залучення ОСОБА_5 для оперативного виконання завдань ДСНС України за призначенням на території України; залучення ОСОБА_5 до виконання завдань у складі Мобільної опертивної групи апарату ДСНС України, а також для виконання заходів, передбачених посадовою інструкцією ОСОБА_5 ; залучення ОСОБА_5 до робіт з оцінки обстановки та координації дій, залучених сил, безпосередньо у зоні надзвичайної ситуації у складі Мобільної опертивної групи; залучення ОСОБА_5 до робіт по ліквідації наслідків надзвичайний ситуацій на об`єктах зберігання боєприпасів, вибухових робіт особливого характеру, а також при інших особливих умовах; залучення ОСОБА_5 до безпосереднього виконання роботи з пошуку, вилучення і знешкодження ВНП, а також вибухових робіт особливого характеру; а також за винятком випадків виїзду ОСОБА_5 до м. Суми задля відвідування родичів; 3) невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Представник потерпілого ОСОБА_7 клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки, він виконує свої процесуальні обов`язки, жодних порушень з його боку не було. Вважає клопотання необгрунтованим, оскільки ризики, зазначені прокурором, на даний час не існують. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку ОСОБА_5 . Зазначив, що вважає клопотання необгрунтованим, формальним, оскільки ризики, зазначені прокурором, нічим не підтвердждуються. Прокурором не було долучено жодного доказу до клопотання на обґрунтування наявності ризиків, а лише процитовано норми кримінального процесуального закону про їх наявність. Оскільки обвинувачений, виконує свої процесуальні обов`язки, жодних порушень з його боку не було, просив відмовити у задоволенні клопотання . Звернув увагу суду, що при забороні обвинуваченому спілкуватися з потерпілими, ОСОБА_5 буде позбавлений можливості відшкодовувати шкоду у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав думку захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ретельно дослідивши клопотання сторони обвинувачення, уважно вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого . Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню, наведений у ст. 176 КПК України.

Так, за ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Мотивуючи клопотання, сторона обвинувачення зазначила, що обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та іншими зібраними матеріалами в їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 31 травня 2023 року; протоколом огляду місця події від 08 червня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 31 травня 2023 року; протоколом огляду предметів від 01 червня 2023 року; постановою про визнання речовим доказом від 01 червня 2023 року; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06 червня 2023 року; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06 червня 2023 року; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06 червня 2023 року; DVD диском з відеозаписами ОМП; DVD диском з відеозаписами допитів свідків; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 09 червня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 03 липня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 03 липня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 03 липня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 03 липня 2023 року; висновком судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/12046-ФХВР від 07 липня 2023 року; висновком судової вибухотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-23/12270 від 27 липня 2023 року; наказом № 758 від 22 грудня 2022 року; ??наказом № 26 від 12 січня 2023 року; ??наказом № 30-В від 26 січня 2023 року; наказом № 29 від 20 січня 2023 року; ??службовою характеристикою ОСОБА_5 ; ??посадовою інструкцією від 03 листопада 2022 року; ??біографічною довідкою відносно ОСОБА_12 ; ??службовим посвідченням ОСОБА_12 .

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2023 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 12 січня 2024 року, який потім неодноразово продовжено ухвалами Нововодолазького районного суду Харківської області. Строк дії останньої ухвали від 19 травня 2025 року спливає 18 липня 2025 року.

Вирішуючи клопотання прокурора суд зазначає, що обвинуваченому інкриміновано вчинення тяжкого кримінального правопорушення. На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження розпочатий, натомість усіх свідків не допитано, докази, передбачені ст. 84 КПК України, з боку сторони обвинувачення та захисту, не досліджені.

Судом встановлено, що підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_5 працював на посаді головного фахівця відділу організації роботи з гуманітарного розмінування управління організації піротехнічних та інших спеціальних робіт Департаменту реагування на надзвичайні ситуації апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, з 16 серпня 2024 року призначений на посаду головного фахівця відділу організації роботи з гуманітарного розмінування та контролю якості Департаменту заходів протимінної діяльності апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, призначений до складу Групи управління розмінування у Донецькій області, де перебував у відрядженні з 23 грудня 2024 року по 27 лютого 2025 року, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, має значний досвід роботи з питань ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, неодноразово приймав участь в евакуації населення, гасіння пожеж та розборі конструкцій, пов`язаних з ліквідацією наслідків авіаційних бомбардувань. За сумлінне виконання службових обов`язків нагороджений відзнакою Президента України "За оборону України", медаллю «За врятоване життя», нагрудним знаком «За відвагу в надзвичайній ситуації», медаллю «20 років сумлінної служби», має подяку від Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області за плідну співпрацю. Обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утримання малолітню дитину, сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_14 , 1950 року народження, яка є особою похилого віку та має хворобу серця. Дружина обвинуваченого, ОСОБА_15 , хворіє на цукровий діабет 1 ступеню, та звільнена зі служби за станом здоров`я.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

ОСОБА_5 інкриміновано вчинення тяжкого злочину, а саме, кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Усвідомлення ймовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, дає підстави вважати, що обвинувачений без застосування запобіжного заходу до нього, може переховуватись від суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

Аналізуючи викладене суд доходить висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від суду.

Також, на переконання суду, існує ризик впливу на потерпілих та свідків, оскільки усі зазначені особи на даний час не допитані, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким можливо відомі обставини вчинення злочинів у яких останній обвинувачується, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Так, з огляду на те, що обвинуваченому ОСОБА_5 відомі місцезнаходження потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, він може вчинити вплив на них з метою зменшення провини, або взагалі з метою відмови від надання ними викривальних показань, для уникнення кримінальної відповідальності та покарання, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Незважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченого буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Слід зазначити, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк якого спливає 18 липня 2025 року, виявився вкрай дієвим та таким, завдяки якому досягнуто мети такого застосування - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заборона на спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні не позбавляє обвинуваченого можливості відшкодування шкоди.

Отже, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Беручи до уваги, що прокурором наведені доводи на обгрунтування необхідності продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд доходить висновку про можливість задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 177 - 179, 193, 194, 196, 205, 314-316, 315, 369 372, 392, 532, 533 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків залучення ОСОБА_5 для оперативного виконання завдань ДСНС України за призначенням на території України; залучення ОСОБА_5 до виконання завдань у складі Мобільної оперативної групи апарату ДСНС України, а також для виконання заходів, передбачених посадовою інструкцією ОСОБА_5 ; залучення ОСОБА_5 до робіт з оцінки обстановки та координації дій, залучених сил, безпосередньо у зоні надзвичайної ситуації у складі Мобільної оперативної групи; залучення ОСОБА_5 до робіт по ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій на об`єктах зберігання боєприпасів, вибухових робіт особливого характеру, а також при інших особливих умовах; залучення ОСОБА_5 до безпосереднього виконання роботи з пошуку, вилучення і знешкодження ВНП, а також вибухових робіт особливого характеру; а також за винятком випадків виїзду ОСОБА_5 до м. Суми задля відвідування родичів;

3) невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали до 14 вересня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено учасникам судового провадження 18 липня 2025 року о 08 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1