Справа № 442/5817/25
Провадження № 1-в/442/300/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю представника адміністрації ДУ «ДВК № 40» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в:

До суду із заявою звернувся засуджений ОСОБА_5 про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні подана заяву підтримав, просив її задоволити.

Прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 заперечив щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки засуджений не довів своє виправлення, вважає подану заяву передчасною та такою, що не може бути задоволена.

Представник адміністрації ДВК № 40 ОСОБА_4 вказав, що при розгляді даної заяви покладається на думку суду. Вказав, що 30.11.2024 засудженому адміністрацією установи було відмовлено в умовно-достроковому звільненні протягом 2024 року до засудженого застосовувалось одне заохочення, працевлаштований, оцінки ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень засудженим є середніми.

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації установи, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений довів своє виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до статті 537 КПК України умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст.81 КК України застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх, а також за особистим клопотанням засудженого, його захисника.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 яка надана в розпорядження суду встановлено, що він засуджений 30.08.2019 Тиврівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок відбуття терміну покарання 01.08.2022, станом на день розгляду заяви засудженого 11.08.2025 невідбутий термін покарання становить 1 пік 6 місяців 17 днів.

30.11.2024 адміністрацією установи засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

20.12.2024 до засудженого застосовано заохочення по підсумках роботи за четвертий квартал 2024.

Разом з цим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 08.08.2025 начальником ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» вбачається, що оцінки ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень засудженим є середніми, що дає підстави вважати, що засуджена особа не довела своє виправлення та може скоїти повторно кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в місцях позбавлення волі та звернувшись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не довів свого виправлення.

Таким чином, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України,суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14.08.2025 о 11.30 год.

Суддя ОСОБА_6