Номер провадження: 11-сс/813/1300/25
Справа № 501/2403/25 1-кс/501/591/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 18.06.2025 року в кримінальному провадженні №0000034 від 25.04.2025 року, про відсторонення від посади, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Одесі, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого на посаді виконуючого обов`язки директора КНП «Міська лікарня №5» Одеської міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000034 від 25.04.2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за обставин викладених у клопотанні слідчого.

03.06.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: прохання надати та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

16.06.2025 року старший слідчий СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_8 від займаної посади - заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська лікарня №5» ОМР - виконуючого обов?язки директора КНП «Міська лікарня №5» ОМР на час проведення досудового розслідування, тобто до 02.08.2025 року.

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та відсторонено підозрюваного ОСОБА_8 від посади виконуючого обов?язки директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №5» Одеської міської ради, строком до 02.08.2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади.

Захисник посилається на необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків у кримінальному провадженні.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, прокурор у судове засідання не з?явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

За таких обставин, апеляційний розгляд проведено за відсутністю прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі - КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 154 КПК, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Для вирішення питання про відсторонення від посади у відповідності до вимог закону слідчий суддя зобов`язаний перевірити, чи подано слідчим клопотання із додержанням вимог закону та врахувати наявність правової підстави для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, та наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Одна з обов`язкових вимог, передбачених п.6 ч.2 ст.155 КПК, полягає у необхідності зазначення слідчим у клопотанні обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, у разі відсутності підстав вважати, що перебування особи на конкретній посаді призведе до згаданих наслідків, слідчий суддя не вправі застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, оскільки обмеження прав особи не буде вважатися таким, що здійснено у відповідності до КПК.

Відповідно до ч.1 ст.157 КПК, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного або обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При розгляді клопотання слідчого про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_8 зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно клопотання, підозрюваний ОСОБА_8 , обіймаючи посаду заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, який з 01.10.2024 року виконував обов`язки директора КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, за версією органу досудового розслідування, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: прохання надати та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого.

Із матеріалів судової справи вбачається, що 04.11.2021 року, завідувача хірургічного відділення, лікаря-хірурга консультативно-діагностичної поліклініки ОСОБА_8 переведено на посаду завідувача консультативно-діагностичної поліклініки, лікаря-хірурга. Надано сумісництво з відпрацюванням робочого часу: 0,5 ставки лікаря-хірурга денного стаціонару поліклінічного відділення з відділенням хірургії одного дня консультативно-діагностичної поліклініки, що підтверджується витягом із наказу КНП «Міська лікарня №5» ОМР від 04.01.2021 року №1-К.

11.01.2022 року завідувача консультативно-діагностичної поліклініки ОСОБА_8 переведено на посаду заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи (відповідно до витягу з наказу КНП «Міська лікарня №5» ОМР від 11.01.2022 року №10-К).

01.10.2024 року на підставі розпорядження Одеського міського голови №934-К від 27.09.2024 року на ОСОБА_8 покладено виконання обов`язків директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР (відповідно до наказу КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР від 01.10.2024 року №344-К).

08.01.2025 року надано у 2025 році в.о. директора КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР ОСОБА_8 дозвіл на роботу за спеціальністю у межах робочого часу на основній посаді з виплатою 25 % посадового окладу лікаря-хірурга (наказ КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР від 08.01.2025 року №41-К).

Слідчий суддя врахував, що зі змісту повідомлення про підозру за ч.3 ст.368 КК України вбачається, що вона обґрунтована посадовою інструкцією ОСОБА_8 як виконуючого обов`язки директора КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, тому дійшов висновку, що останній, вчиняючи інкримінований йому злочин, використав повноваження саме за цією посадою.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що подальше перебування підозрюваного ОСОБА_8 на посаді в.о. директора КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, тобто виконання функцій керівника цього закладу може призвести до знищення чи підроблення підозрюваним речей чи документів, яке перебувають у володінні закладу і мають значення для досудового розслідування, а також спроб незаконно впливати на свідків та можливих співучасників злочину, які можуть бути підлеглими директора закладу.

Одночасно, слідчий суддя не знайшов підстав для відсторонення ОСОБА_8 від посади заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, оскільки повідомлення про підозру не містить відомостей про вчинення ним злочину з використанням повноважень за цією посадою.

Слідчий суддя також зазначив, що сторона обвинувачення не довела, що підозрюваний, перебуваючи на посаді заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР, може знищити чи підробити речі та документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 є практикуючим хірургом вищої категорії, систематично оперує пацієнтів, зокрема поранених військовослужбовців. Тому його відсторонення від посади заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР призведе до позбавлення права проводити оперативні втручання, що не можна вважати раціональним рішенням в умовах воєнного стану.

Врахувавши наведені обставини, слідчий суддя не встановив підстав для відсторонення ОСОБА_8 від посади заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність правових підстав для відсторонення ОСОБА_8 від посади виконуючого обов`язки директора КНП «Міська лікарня №5» ОМР, оскільки за версією органу досудового розслідування, саме перебування підозрюваного на вказаній посаді, сприяло вчиненню злочину, а тому відсторонення підозрюваного від посади на час досудового розслідування, є необхідним для запобігання ризикам перешкоджання останнім досудовому розслідуванню, зокрема можливим спробам знищення чи підроблення підозрюваним речей та документів, які є доказами в даному кримінальному провадженні, а також здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Одночасно, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про не доведеність підстав для відсторонення ОСОБА_8 від посади заступника медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи КНП «Міська клінічна лікарня №5» ОМР.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри, відсутність доказів про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, колегія суддів визнає неспроможними з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, доведеність чи недоведеність наявності всіх кваліфікуючих ознак злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність чи відсутність підстав для відсторонення його від вказаної посади, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину. Колегія суддів не вбачає передбачених ст.87 КПК підстав для визнання цих доказів недопустимими.

Колегія суддів вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

За таких обставин, доводи захисника про необґрунтованість підозри є неспроможними.

Доводи захисника про відсутність ризиків, які просив врахувати слідчий в клопотанні, зокрема того, що перебування на посаді виконуючого обов`язки директора КНП «Міська лікарня №5» ОМР, може сприяти підозрюваному в уникненні від кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є підлеглими в.о. директора закладу, з метою здійснення впливу на їх покази, колегія суддів також визнає неспроможними.

За таких обставин на день прийняття слідчим суддею оскарженого рішення існували достатні законні підстави для відсторонення підозрюваного від посади виконуючого обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №5» Одеської міської ради.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 154, 157, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 18.06.2025 року, якою відсторонено від посади підозрюваного ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0000034 від 25.04.2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4