Справа № 482/1414/25
Номер провадження 1-кс/482/532/2025
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2025 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000397 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000397 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України, про арешт майна, яке було вилучене 24.06.2025 в ході проведення обшуку особи під час затримання в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільного телефону Samsung S22 Ultra, належний ОСОБА_5

банківської картки AT «ПУМБ» НОМЕР_1 .

Посилаючись на те, що вищевказані речі можуть містити інформацію, що має значення стосовно вчиненого правопорушення могло використовуватися як засіб вчинення кримінального правопорушення, могли бути набуті кримінально протиправним шляхом і їх постановою прокурора від 24.06.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий просив слідчого суддю накласти на арешт на вказане майно, з метою його збереження як речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз для проведення повного і всебічного досудового розслідування.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав.

Власник майна у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України неявка вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.364 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання та додатків до нього у ході досудового розслідування встановлено, що, приблизно в травні 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , при невстановлених обставинах, вступив в попередню злочинну змову із своїм знайомим - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 під приводом повернення неіснуючого зобов`язання шляхом вимагання, поєднаного із погрозами насильства над потерпілою.

Володіючи інформацією про спосіб життя потерпілої, місце проживання, місце роботи та місця перебування останньої, усвідомлюючи той факт, що потерпіла ОСОБА_7 ніколи не мала та не має жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , останні розробили злочинний план, відповідно до якого вони будуть вимагати грошові кошти у потерпілої шляхом здійснення на неї психологічного тиску, залякування, висловлення погроз застосування насильства до потерпілої ними та з боку третіх осіб.

В подальшому, реалізуючи спільно розроблений ОСОБА_6 та ОСОБА_5 злочинний план, спрямований на здійснення незаконної вимоги передачі чужого майна, поєднаної з погрозою насильства над потерпілою, з корисливих спонукань, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , систематично впродовж періоду часу з травня 2025 року по 24.06.2025 виконували активні дії, направлені на досягнення спільної злочинної мети - заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , а саме:

- систематично телефонували та відправляли смс-повідомлення потерпілій ОСОБА_7 , висловлюючи в розмові вимоги про передачу грошових коштів в рахунок неіснуючого боргу в різних сумах (від 1900 до 2500 гривень щодня; 3000 гривень щотижня на загальну суму 3000 доларів США) з погрозами застосування насильства до останньої у разі невиконання висунутих вимог;

- неодноразово ініціювали зустрічі з потерпілою ОСОБА_7 , в тому числі приїжджаючи за місцем її проживання, обмежуючи свободу її пересування поза її волею, в ході яких особисто висловлювали останній вимогу передачі їм грошових коштів з погрозою застосування насильства до останньої.

Побоюючись реалізації погроз з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , знаходячись в пригніченому емоційному стані, потерпіла ОСОБА_7 під примусом погодилася на виплату неіснуючого боргу в сумі 3 000 доларів частинами. Після цьому ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 реквізити банківського рахунку, на який їй необхідно буде перерахувати кошти.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово вимагали від потерпілої ОСОБА_7 сплачувати частинами неіснуючий борг за повідомленими раніше реквізитами банківської картки. При цьому потерпіла ОСОБА_7 , реально усвідомлюючи висловлені погрози та побоюючись їх реалізації, почала на вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перераховувати на банківську картку ПУМБ НОМЕР_1 , реквізити якої надав їй ОСОБА_5 , різні суми грошових коштів на виконання незаконних вимог останніх.

Так, 27.05.2025 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний план, попередньо зателефонувавши ОСОБА_7 та отримавши негативну відповідь на вимогу перерахувати на повідомлений раніше рахунок грошові кошти у сумі 3000 гривень, висловивши погрози застосування насильством до останньої, володіючи інформацією про місце проживання останньої, з метою залякування, прибули за місцем її проживання. В ході спілкування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висловили вимогу передачі їм грошових коштів, на що потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись реалізації висловлених щодо неї погроз, передала ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належні їй грошові кошти в сумі 500 гривень.

В подальшому, 30.05.2025 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи на меті особисте незаконне збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільно розробленого з ними злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом вимагання, попередньо зателефонувавши ОСОБА_7 за допомогою мобільного застосунку Viber висловив вимогу щодо перерахування на раніше повідомлений їй ОСОБА_5 номер банківської картки АТ «ПУМБ» НОМЕР_1 , грошових коштів в сумі 2500 гривень в рахунок оплати частини неіснуючого боргу.

В той же день потерпіла ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, здійснила транзакцію, перерахувавши на вказану ОСОБА_6 та ОСОБА_5 банківську картку, грошові кошти в сумі 2500 гривень.

В результаті вказаних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 незаконно шляхом вимагання у ОСОБА_7 отримали грошові кошти на суму 7700 гривень, які розподілили між собою, розпорядившись ними на власний розсуд.

24.06.2025 в порядку ст. 615 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході проведення обшуку особи виявлено та вилучено:

мобільний телефон Samsung S22 Ultra, належний ОСОБА_5 ;

банківську картку AT «ПУМБ» НОМЕР_1 .

24.06.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилучених предметів - речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.

Відповідно до ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу, згідно якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, в тому числі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та інші речі, набуті кримінально протравним шляхом.

Зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, могло бути об`єктом кримінально протиправних дій, а тому згідно ч.3 ст.170 КПК України підлягають арешту

Арешт зазначених у лопотанні речей необхідний для забезпечення його для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій.

З огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи положення ст.170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене у ході обшуку особи майно, про арешт якого клопотав слідчий, відповідає критеріям речового доказу, а тому підлягає арешту з метою забезпечення його збереження в стані, що має на собі сліди кримінального правопорушення, а також з метою запобігання можливості його приховування чи знищення.

Виходячи із даних матеріалів судового провадження, на цьому етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників та володільців майна з метою виконання завдань кримінального провадження, так як не застосування арешту в даному випадку може призвести до зникнення вказаного майна, приховування слідів злочину, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючисьст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 24.06.2025 в ході проведення обшуку особи під час затримання в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон Samsung S22 Ultra, належний ОСОБА_5 ;

банківську картку AT «ПУМБ» НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1