Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0000743 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

згідно зі ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

На підставі ч.3 ст.72 КК України суд ухвалив покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2023, виконувати окремо.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, постановивши ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, та виключити з вироку рішення про самостійне виконання покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2023, яким ОСОБА_7 засуджений до обмеження волі на строк 1 рік і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого та правову кваліфікацію його дій. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і виразилося у тому, що суд під час призначення покарання врахував попередню судимість, яка не має правового значення. З цих же підстав, як вважає прокурор, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2023 за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Іспитовий строк закінчився 25.01.2024, а тому всупереч вимогам ст.ст.88, 89 КК України суд у вироку неправильно зазначив про вчинення обвинуваченим кримінального проступку в період незнятої та непогашеної судимості і врахував її при призначенні покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 12 квітня 2024 року ОСОБА_7 незаконно придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину PVP без мети збуту. 12 квітня 2024 року близько 18 години 25 хвилин ОСОБА_7 , який у кросівку, взутому на правій нозі, зберігав психотропну речовину PVP та знаходився за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 82-Б, був зупинений працівниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, на запитання яких відповів, що зберігає при собі психотропну речовину. В подальшому о 19 годині 42 хвилини на цьому ж місці в ході затримання ОСОБА_7 та його особистого обшуку працівники поліції вилучили у нього психотропну речовину РVР масою 0,329 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту - є вірною.

Призначене за вчинене кримінальне правопорушення покарання відповідає загальним засадам, визначеним у ст.65 КК України, і його вид та розмір в апеляційній скарзі також не оспорюється.

Невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів не вбачає, як і істотних порушення вимог кримінального процесуального закону, як про це стверджує прокурор, проте при цьому на наводить жодної норми процесуального права, порушення якої нібито допустив суд.

Між тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на те, що суд при призначенні покарання неправильно врахував судимість ОСОБА_7 за попереднім вироком, заслуговують на увагу.

Як зазначив суд у вироку, ОСОБА_7 судимий вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2023 за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з п.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

В Додатку 1 до Порядку доступу до відомостей інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" відсутня інформація про вчинення ОСОБА_7 протягом іспитового строку нового злочину або про скасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк, визначений попереднім вироком, закінчився 25.01.2024. А тому судимість ОСОБА_7 погашена і призначене цим вироком покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням вже не може виконуватись.

Суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув і безпідставно зазначив про наявність у обвинуваченого судимості та прийняв рішення про самостійне виконання покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню і який поліпшує становище обвинуваченого, а саме, положення ст.89 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, вирок відповідно до вимог ст.ст.408, 413 КПК України підлягає зміні шляхом виключення з нього відомостей про наявність у ОСОБА_7 судимості в порядку, передбаченому ст.404 КПК України, та рішення суду про самостійне виконання покарання, призначеного попереднім вироком, і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про самостійне виконання покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року.

В порядку, передбаченому ст.404 КПК України, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку відомості про судимість ОСОБА_7 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3