Справа № 219/2062/22
У Х В А Л А

29 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 від 27 червня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Покровського районного суду міста Кривого Рогу перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , стосовно якого застосований запобіжний захід у виді триманні під вартою.

01 липня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про наявність ризиків, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від суду, незаконного впливу на експерта у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик знищення схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого з підстав, викладених у ньому та вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання прокурора, вважав заявлені прокурором ризики не доведеними, він не має наміру переховуватися від суду. Зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає, просив змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою за місцем реєстрації.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного, зазначив, що заявлені прокурором ризики не підтверджені. Зазначив, що під час судового розгляду досліджені усі докази. Просив змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 02 червня 2025 року строк тримання під вартою обвинуваченому продовжений до 31 липня 2025 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Так, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, має зареєстроване місце проживання, за яким не проживав, до затримання проживав на території України, яка наразі є окупованою, не одружений, неповнолітніх дітей не має, утриманців не має, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, покарання за яке передбачено до 8 років позбавлення волі, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, які характеризують обвинуваченого, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні.

У клопотанні прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, і саме ці ризики були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор зазначає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та відбування покарання у разі визнання його винуватим.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В обґрунтування ризику знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення прокурор зазначає, що обвинувачений поширював інформацію військового характеру за допомогою додатку «Telegram», а тому перебуваючи на свободі зможе через інші гаджети, на яких може бути залогінений його акаунт у додатку «Telegram» знищити інформацію, що є предметом дослідження у кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд виходить із передбаченої КПК України процедури дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме суд досліджує докази безпосередньо (частини перша та друга статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на доказах, які він безпосередньо дослідив під час судового засідання.

Враховуючи, що судом під час судового розгляду досліджені усі докази у кримінальному провадженні, про дослідження яких клопотали сторони, наразі вирішується питання закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перехід до судових дебатів, а отже вказаний ризик на цій стаді судового провадження є необґрунтованим.

Крім того, суд зауважує, що посилання прокурором на ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, і в даному судовому засіданні прокурором не доведено їх існування.

Суд, встановивши наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи положення ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно з якою під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

При цьому, суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 19 червня 2024 року у справі № 7-р(II)/2024 про те, що частина шоста статті 176 КПК України визнана такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), не суперечить статтям 3, 8, частинам першій, другій статті 29, частині першій статті 55, частині першій статті 62, частині першій статті 64 Конституції України, оскільки ця норма Кодексу забезпечує посилені гарантії захисту конституційного права на свободу та особисту недоторканість особи від свавільного втручання, що їх визначено частиною другою статті 29 Конституції України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 376, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 26 вересня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинуваченого.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1