Справа № 203/3240/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000046, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання прокурора, заявлене в рамках кримінального провадження №0000046, про арешт майна.

В наданій заяві прокурор просив розглянути подане клопотання без його участі, зазначивши про підтримання останнього та просивши його задовольнити.

Захисник підозрюваного в призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

За вказаних обставин та положень ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності сторін кримінального провадження.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.208 КПК України встановлено, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною 7 статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

В свою чергу ч.7 ст.236 КПК України передбачено, що під час проведення обшуку слідчий має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частинами 1,2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046, відомості за яким внесено до ЄРДР 22.04.2025 року за ч.4 ст.189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 22.05.2025 року в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_4 та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КПК України.

В ході огляду місця події 22.05.2025 року за адресою: м.Дніпро, вул.Барикадна,3, в приміщенні бару «Барикадна», де знаходився ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено імітаційні засоби грошових коштів на суму 150000 грн., у вигляді 300 купюр номіналом по 500 грн. кожна, з серійним номером кожної купюри ЗГ 1649464, які передавались потерпілій ОСОБА_5 для вручення ОСОБА_4 та які останній вимагав у зазначеному розмірі у потерпілої.

Також в ході огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» в заблокованому стані, що перебував у користуванні ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 23.05.2025 року вилучені імітаційні засоби грошових коштів та мобільний телефон було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В наданому клопотанні прокурор, з метою збереження останніх як речових доказів, просив накласти на них арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Перевіряючи доводи клопотання, слідчий суддя враховує, що надані до нього матеріали кримінального провадження в достаній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, про підозру у вчиненні якого було повідомлено ОСОБА_7 .

Також слідчий суддя враховує, що з огляду на обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про наявність спілкування між підозрюваним та потерпілою засобами мобільного звязку, вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон в заблокованому стані може містити інформацію у вигляді текстових, аудіо та відеофайлів, іншу інформацію щодо спілкування підозрюваного з потерпілою та іншими фігурантами кримінального правопорушення, яка може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, мобільний телефон та вилучені імітаційні засоби грошових коштоів, відповідають критерім речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного, з метою запобігання ризикам відчуження, переховування або знищення речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України підстав для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна, з позбавленням права володіння, розпорядження та користування останніми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час огляду місця події 22 травня 2025 року за адресою: м.Дніпро, вул.Барикадна,3, в приміщенні бару «Барикадна», імітаційні засоби грошових коштів у вигляді 300 купюр номіналом по 500 грн. кожна, з серійним номером кожної купюри ЗГ 1649464, а також на мобільний телефон марки «Iphone», що перебував у користуванні ОСОБА_8 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування останніми.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1