Справа № 183/950/24
№ 1-кп/183/1079/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000061 від 12.01.2024 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тольятті, Куйбишевської обл., Росія, громадянин України, розлучений, не працює, освіта середньо-спеціальна, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , порушуючи вимоги статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період з 14 вересня 2023 року по 11 січня 2024 року умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останнього.

Так, 27 жовтня 2023 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного мешкання по АДРЕСА_1 зі своїм батьком ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, умисно вчинив відносно нього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск на нього, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 28 жовтня 2023 року о 11 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск на нього, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 02 листопада 2023 року о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 11 листопада 2023 року о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 16 листопада 2023 року о 16 годині 32 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 17 листопада 2023 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 17 листопада 2023 року о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 29 грудня 2023 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 10 січня 2024 року о 17 годині 22 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 10 січня 2024 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 11 січня 2024 року о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчинив відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що призвело до його психологічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_7 у період з 27 жовтня 2023 року по 11 січня 2024 року умисно систематично вчиняв щодо свого батька ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, психологічне насильство, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України,враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив нетяжкий злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому в обвинувальному акті зазначене щире каяття.

В постанові від 15 листопада 2021 р. у справі № 199/6365/19 Верховний Суд зробив висновок про те, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Разом з цим суду не надано доказів вчинення обвинуваченим дій спрямованих на засудження своєї поведінки, прагнення усунути заподіяну шкоду. Визнання обвинуваченим своєї вини під час судового провадження само пособі не свідчить про наявність щирого каяття.

На підставі викладеного суд не визнає щире каяття обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання зазначена ознака повторності.

Однак, прокурором не надані докази наявності в діях обвинуваченого ознаки повторності, які передбачені ст. 32 КК України.

У зв`язку з цим суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, ознаку повторності.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК України, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, обвинуваченого слід направити для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

При цьому при призначенні основного покарання суд звертає увагу на наступне.

Інкриміноване правопорушення вчинене обвинуваченим в період з 27.10.2023 р. по 11.01.2024 р.

Станом на 27.10.2023 р. санкція ст. 126-1 КК України передбачала покарання у виді, в тому числі арешту.

Згодом в ст. 126-1 КК України були внесені змини, які набрали чинності з 28 березня 2024 р. Внесеними змінами з санкції ст. 126-1 КК України виключене покарання у виді арешту та введене покарання у виді пробаційного нагляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КК України (в редакції, чинній станом на 27.10.2023 р.) покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З урахуванням тих обставин, що на відміну від арешту, пробаційний нагляд не передбачає тримання засудженого в ізоляції, беручи до уваги положення ст. 51 КК України, які визначають пробаційний нагляд як більш м`яке покарання, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати покарання у виді пробаційного нагляду, як таке, що пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вироком від 21.01.2025 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин. Також щодо обвинуваченого застосований обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Покарання за вказаним вироком обвинуваченим не відбуте.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи зазначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного вироком від 21.01.2025 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області) більш суворим (призначеного вироком у справі, що розглядається) та остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 59-1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Ухвалою від 16 січня 2024 р. слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою від 05 лютого 2024 р. Дніпровського апеляційного суду ухвала від 16 січня 2024 р. слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою була скасована та відносно нього застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Таким чином строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в період з 16 січня 2024 р. по 05 (включно) лютого 2024 р. слід зарахувати у строк відбуття обвинуваченим покарання за цим вироком. З урахуванням положень пп. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України у строк відбуття обвинуваченим ОСОБА_5 покарання за цим вироком слід зарахувати 21 день тримання під вартою з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням пробаційного нагляду.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - особисте зобов`язання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки.

На підставі ч. 2, ч. 3 ст. 59-1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- пройти програму для кривдників строком на три місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного вироком від 21.01.2025 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області) більш суворим (призначеного вироком у справі, що розглядається) остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки та на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 59-1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- пройти програму для кривдників строком на три місяці.

Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 покарання за цим вироком час тримання його під вартою в період з 16 січня 2024 р. по 05 (включно) лютого 2024 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням пробаційного нагляду.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований - особисте зобов`язання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1