Справа № 561/1055/19 Провадження №11-кп/802/7/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Волинського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000180 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залізниця району Любешівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.187 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22.09.2020.

19 червня 2025 року до Волинського апеляційного суду від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , яке мотивоване тим, що обставини, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не змінились та існують, а тому з метою запобігання наявним ризикам, передбаченим п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення належної поведінки обвинуваченого просить продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави. При цьому прокурор переконаний, що більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, а також запобігти настанню ризиків, визначених у ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який клопотання підтримав та просив задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які клопотання прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження в частині вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не припинили свого існування.

Обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимий та відбував реальну міру покарання, з чого належних висновків не зробив і на шлях виправлення не став, а навпаки - в даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжких умисних злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, він не з`явився до апеляційного суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо нього, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його розгляду, тривалий час (більше 4 років) переховування від суду у зв`язку з чим перебував у розшуку, а також він обізнаний про місце проживання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що й дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе забезпечити лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, а не будь-який більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення у клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, а саме того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не змінилися.

Оцінивши зазначені ризики, та із врахуванням того, що на даний час апеляційне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про необхідність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою і без визначення розміру застави, на строк 60 днів, але не довше як до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті.

У зв`язку з цим, клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 331, 376 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів, тобто до 22.08.2025 включно, але не довше як до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді