Провадження № 1-кп/127/866/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000564 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вільшанка, Голованівського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, раніше судимого, а саме:

-16.04.2008 Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 186, ст. 304 КК України, з врахуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.01.2014 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-09.02.2015 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-18.05.2015 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 о 06 год 00 хв солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в кіоску бару «Шашель», що за адресою: м. Вінниця, вул. Левка Лук`яненка, 16, помітив на столику біля кавового апарату мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» лінійки «Redmi 124/128 GB Midnight Black», в результаті чого у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення даного мобільного телефону.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно та таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливим мотивом, з метою власного збагачення, будучи обізнаним, що з 24.02.2022 по всій території України діє правовий режим воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заволодіння чужим майном та збагачення за рахунок чужої власності, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав зі столику біля кавового апарату в кіоску бару «Шашель», що за адресою: м. Вінниця, вул. Левка Лук`яненка, 16, мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» лінійки «Redmi 124/128 GB Midnight Black», який належить ОСОБА_6 , ринкова вартість якого на момент вчинення злочину складала 4808,25 грн.

Після вищевказаних дій солдат ОСОБА_4 разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Акцентував увагу суду на тому, що щиро шкодує про вчинене.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, попередньо надала письмову заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення; особу обвинуваченого (раніше неодноразово судимий, в зв`язку з чим вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений. Окрім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2023 солдата ОСОБА_4 , призваного під час загальної мобілізації, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 16.12.2023 солдата ОСОБА_4 визнано таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, враховуючи дані що характеризують особу обвинуваченого, проаналізувавши його поведінку, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті обвинувачення.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Строк відбування покарання необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_4 було затримано 25.08.2025 на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області про розшук від 05.06.2025. 26.08.2025 відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 24.10.2025 включно. Відтак, до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 слід залишити без змін обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів.

Відтак, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 25.08.2025 до дня набрання вироком законної сили.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № 1244/24-21 від 04.04.2024 в сумі 1135,92 грн, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65-67, 72, 185 КК України, ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 25.08.2025 до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024 по справі № 127/9850/24 на майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Redmi 12» у корпусі чорного кольору, на задній кришці мобільного телефону наявна наліпка у вигляді стікеру із штрих-кодами: IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 ; SN: НОМЕР_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- мобільний телефон ТМ «Redmi 12» у корпусі чорного кольору, на задній кришці мобільного телефону наявна наліпка у вигляді стікеру із штрих-кодами: IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 ; SN: НОМЕР_4 , який відповідно до письмової розписки від 23.07.2024 було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у володінні власника.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: