Справа № 752/6469/25
Провадження № 1-кс/752/7125/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого ГУ НП а м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого ГУ НП а м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що під час обшуку 24.03.2025 у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон, на який ухвалою слідчого судді від 07.04.2025 накладено арешт. У подальшому ухвалою суду від 30.07.2025 арешт було скасовано, однак попри подане 12.08.2025 клопотання про повернення майна, воно досі не повернуте. На думку скаржника, такі дії органу досудового розслідування є бездіяльністю, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 169 КПК України, якою прямо передбачений обов`язок негайного повернення тимчасово вилученого майна після скасування арешту.

Розгляд скарги був призначений на 02.09.2025 р. о 10:00 год.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, при цьому, подав заяву з проханням розглянути скаргу за його відсутності. Вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується, у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали скарги та матеріалами, якими вона обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 24.03.2025 у період часу з 07 год 09 хв по 08 год 07 хв, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2025, за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме АДРЕСА_1 було проведено обшук, за результатами якого було виявлено, оглянуто та вилучено мобільний телефон моделі Iphone марки 13 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 .

Ухвалою слідчої судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 07.04.2025 року по справі 752/6469/25 клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000008 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України задоволено, накладено арешт на вилучене в ході обшуку 24.03.2025 за адресою проживання ОСОБА_4 , а саме АДРЕСА_1 мобільний телефон моделі Iphone марки 13 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2025 по справі № 752/6469/25 (провадження № 1-кс/752/6137/25) арешт на вилучене в ході обшуку майно ОСОБА_4 , накладений ухвалою суду від 07.04.2025 скасовано.

З метою повернення вищезазначеного майна ОСОБА_4 12.08.2025 на електронну пошту ГУНП в м. Києві адвокатом направлено відповідне клопотання про повернення майна. Станом на дату подачі скарги вилучене в ході обшуку майно ОСОБА_4 не повернуто.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту. В даному випадку вказане положення Закону не передбачає будь-яких виключень щодо підстав неповернення майна після скасування судом його арешту.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, в тому числі бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя доходить висновку, що у органу досудового розслідування відсутні правові підстави для подальшого утримання вилученого у ОСОБА_4 майна, оскільки ухвалою суду арешт на нього скасовано та відсутнє будь-яке інше процесуальне рішення, яке б перешкоджало його поверненню власнику. Відтак скарга адвоката є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 169, 303, 305, 309 КК України,

п о с т а н о в и в:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого ГУ НП а м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб СУ ГУНП у м. Києві повернути ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучене в ході обшуку майно, а саме мобільний телефон Iphone марки 13 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1