Справа № 991/6916/25
Провадження 1-кп/991/87/25
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

14 серпня 2025 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія провадження

02.07.2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

На виконання положень ч. 2 ст. 334 КПК України обвинувальний акт на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.07.2025 передано колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_10 , суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням № 0000003 від 03.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України (справа № 761/14389/22, провадження № 1-кп/991/118/23).

Ухвалою суду від 10.07.2025 відмовлено у об`єднанні кримінальних проваджень № 0000002 від 31.03.2025 та № 0000003 від 03.06.2022.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 для розгляду кримінального провадження № 0000002 від 31.03.2025 визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою від 11.07.2025 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

2. Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку щодо призначення судового розгляду кримінального провадження № 0000002 від 31.03.2025.

Зазначив, що:

- обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України;

- відсутні підстави для закриття кримінального провадження, що передбачені п. 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України;

- кримінальне провадження підсудне Вищому антикорупційному суду;

- угода між обвинуваченими та стороною обвинувачення не укладалася.

Також прокурор подав позов про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави в особі Київської міської ради 8 980 000 гривень на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

На думку сторони захисту, наявні підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Захисниками ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 подано відповідні клопотання про закриття кримінального провадження.

Також, на думку захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, а тому наявні підстави для його повернення прокурору.

Під час з`ясування питань, пов`язаних із підготовкою до судового розгляду, стороною захисту подані скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурора під час досудового розслідування, заперечення на ухвали слідчих суддів, клопотання про витребування документів та інформації.

3. Мотиви та висновки суду щодо можливості призначення судового розгляду

Згідно із положеннями ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду. У зв`язку із цим суду належить з`ясувати, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених пп. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

3.1. Щодо відповідності обвинувального акта вимогам КПК України

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про повернення обвинувального акта.

У клопотанні зазначено, що:

1) обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 .

Так обвинувачення за фактом заволодіння чужим майном серед іншого не містить обов`язкових відомостей про місце та час вчинення злочину, обсяг та характер повноважень, які порушив ОСОБА_4 та які він використав для заволодіння чужим майном, спосіб заволодіння майном, обставини, якими зумовлений умисел на вчинення злочину.

Обвинувачення за фактом службового підроблення не містить відомостей про дату та час кримінального правопорушення, характер та зміст неправдивих відомостей, які вніс ОСОБА_4 до офіційних документів, обставини, якими зумовлений умисел на вчинення злочину;

2) фактичні обставини обвинувального акта не відповідають дійсності. Обвинувальний акт містить відомості про зміст повноважень генерального директора КП «КИЇВПАСТРАНС». Натомість на момент подій, які описуються в обвинувальному акті, ОСОБА_4 обіймав посаду заступника генерального директора КП «КИЇВПАСТРАНС». Відтак, інкримінування ОСОБА_4 службових повноважень, яке не входять до його компетенції є незаконним;

3) в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого, хоча злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України відноситься до злочинів проти власності та має обов`язково заподіювати майнову шкоду потерпілому.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги клопотання з підстав, що у ньому наведені.

Обвинувачені та інші захисники підтримали позицію захисника ОСОБА_7 щодо повернення обвинувального акта.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акта.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що:

- доводи захисника зводиться виключно до незгоди з правовою кваліфікацією, яка на стадії підготовчого провадження не є предметом оцінки суду, оскільки потребує дослідження зібраних під час досудового розслідування доказів;

- шкода завдана державі, а не окремій юридичній особі. Тому незалучення потерпілого не впливає на законність чи якість обвинувального акта.

Вимоги до обвинувального акта визначені у ст. 291 КПК України.

За змістом цієї статті обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7- 1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив (ч. 3 ст. 291 КПК України).

До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Статтею 314 КПК України передбачено право суду повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

Підставою для повернення обвинувального акта має бути невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджатимуть повноцінному судовому розгляду.

Дослідивши зміст обвинувального акта, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення, зокрема з підстав, наведених захисником ОСОБА_7 .

Суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025 відповідає формальним вимогам ст. 291 КПК України, містить усі необхідні додатки, під час його вручення сторона обвинувачення дотрималася вимог КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо повернення обвинувального акта фактично стосуються способу викладу обставин, наведених в обвинувальному акті, характеру та обсягу обставин, покладених в основу пред`явленого обвинувачення, а також стосуються оцінки окремих елементів складу кримінального правопорушення.

Проте кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (Постанова ККС ВС від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).

Суд вважає, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відповідає законодавчим вимогам, оскільки містить усі необхідні елементи (дату, час, місце, спосіб та інші обставини кримінальних правопорушень) та чітко і у достатній мірі інформує обвинувачених про обставини та характер інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також забезпечує можливість реалізації права на захист.

Недоліків, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі означеного обвинувального акта чи унеможливлювали ефективний та повноцінний судовий розгляд та дослідження обставин, викладених у ньому, суд не встановив.

Складність сприйняття викладу фактичних обставин обвинувального акта не свідчить про його невідповідність нормам матеріального та процесуального права та не є підставою для його повернення.

Дослідження та оцінка дійсності фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті є предметом судового розгляду.

Питання правильності кваліфікації та наявності у діях особи складу кримінального правопорушення згідно зі ст. 368 КПК України вирішуються судом при ухваленні вироку. У разі якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, судом ухвалюється виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373 КПК України).

У контексті доводів захисника про відсутність відомостей про потерпілого, суд зазначає, що такі відомості зазначаються в обвинувальному акті якщо потерпілий залучався у кримінальному провадженні.

Водночас в обвинувальному акті зазначено, що потерпілий у кримінальному провадженні відсутній. Внаслідок кримінального правопорушення шкоду завдано територіальній громаді міста Києва.

З огляду на це відсутність відомостей про потерпілого не є підставою для повернення обвинувального акта.

Питання наявності завданої шкоди, суб`єкта якому вона завдана, а також вплив залучення тієї чи іншої особи у якості потерпілого на доведення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення не відноситься до питань, які вирішуються судом під час підготовчого провадження.

У цьому аспекті належить також наголосити на тому, що зміст, значення і обсяг поняття потерпілого в кримінальному праві не збігається з поняттям потерпілого в кримінальному процесуальному аспекті, де вони мають різне правове значення.

У кримінальному процесуальному аспекті особа визнається потерпілим відповідно до приписів кримінального процесуального закону, внаслідок чого набуває процесуальні права для реалізації власних інтересів у кримінальному провадженні з моменту, визначеному приписами частин 2, 3 ст. 55 КПК України.

При цьому КПК України не виключає здійснення досудового розслідування, судового провадження за інкримінованим обвинуваченим правопорушенням за відсутності зазначених вище підстав щодо участі у справі фізичної чи юридичної особи як потерпілого.

Кримінальний процесуальний закон як форма реалізації кримінально-правових відносин не пов`язує їх втілення за інкримінованим обвинуваченим кримінальним правопорушенням з набуттям процесуального статусу потерпілого конкретною особою. У кримінально-правовому вимірі підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

За викладених обставин, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025, належить відмовити.

3.2. Щодо укладення угод

На дату проведення підготовчого судового засідання жодних угод між сторонами не укладалося і до суду не надходило.

3.3. Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, суд не встановив. Мотиви відмови у задоволенні клопотань сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, викладені в ухвалі від 07.08.2025.

3.4. Щодо підсудності кримінального провадження

Кримінальне провадження відповідно до ст. 33-1 КПК України підсудне Вищому антикорупційному суду.

Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, - заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Також наявна умова, передбачена пунктом 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки:

- розмір завданої шкоди на час вчинення кримінального правопорушення становить 8 980 000 гривень, що у дві тисячі і більше разів (у редакції, що діяла на момент направлення обвинувального акта до суду та у п`ять тисяч разів і більше (у редакції Закону України № 4496-IX від 17.06.2025, що набрав чинність 17.07.2025) перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення;

- кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України згідно з обвинувальним актом серед іншого вчинено службовими особами суб`єкта господарювання у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків - виконуючим обов`язки заступника генерального директора КП «Київпастранс», начальником відокремленого структурного підрозділу КП «Київпастранс» Дирекції по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури.

Засновником та власником КП «Київпастранс» є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради та уповноважених нею органів.

У межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України.

Проте, згідно з абз. 11 п. 20-2 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі об`єднання в одному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні провадження, підсудні Вищому антикорупційному суду, судове провадження здійснює Вищий антикорупційний суд, якщо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, які не віднесені до підсудності цього суду, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

3.5. Висновок щодо наявності підстав для призначення судового розгляду

З огляду на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пп. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження № 0000002 від 31.03.2025 на підставі обвинувального акта.

4. Щодо прийняття цивільного позову

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором (ч. 3 ст. 128 КПК України).

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

«Інтереси держави» є поняттям оціночним, тому прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту (постанова ККС ВС від 28.09.2022 у справі № 607/16590/20)

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч. 4 ст. 128 КПК України).

Звернення прокурора із позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради обґрунтовано таким:

- органом досудового розслідування здобуто докази, що свідчать про заподіяння обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди місцевому бюджету м. Києва в розмірі 8 980 000 гривень. Ця шкода на момент подання цивільного позову не відшкодована;

- згідно з п. 10 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України органом уповноваженим представляти інтереси держави та інтереси територіальної громади міста Києва є Київська міська рада, оскільки саме за рахунок коштів місцевого бюджету, виділених Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради на підставі рішення Київської міської ради від 12.12.2019 № 456/8029 «Про бюджет міста Києва на 2020 рік», здійснено оплату у сумі 8 980 000 гривень на виконання умов договору підряду № 54.20-30 від 22.12.2020 щодо надання послуг на розробку проектної документації (стадія «Робоча документація» (Р) по об`єкту: «Реконструкція трамвайної лінії від вул. Милославської до Дарницького залізничного вокзалу в Деснянському районі міста Києва»;

- Київська міська рада, володіючи інформацією про заподіяння шкоди інтересам територіальної громади міста Києва, не вжила належних та дієвих заходів на поновлення прав територіальної громади, маючи реальну можливість вжити такі заходи.

23.07.2025, 05.08.2025 та 12.08.2025 Офісом Генеральної прокуратури до Київської міської ради надіслано листи з інформацією щодо встановлення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні факту заподіяння майнової шкоди Київській міській територіальній громаді в особі Київської міської ради, можливості визнання даного органу місцевого самоврядування потерпілим та необхідності вжиття заходів представницького реагування щодо відшкодування завданої шкоди.

Проте Київська міська рада не надала відповіді на вказані листи.

З огляду на це, прокурор стверджує, що орган досудового розслідування неналежним чином здійснює захист інтересів держави.

Оцінивши аргументи прокурора, наведені в обґрунтування звернення із позовом в інтересах держави, суд вважає їх достатніми для прийняття цивільного позову для розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Позовна заява відповідає формальним вимогам статей 175, 177 ЦПК України, містить всі елементи позову.

Тому відсутні підстави для повернення позовної заяви чи залишення її без руху.

Суд також не встановив передбачених статтями 185, 186 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору.

За таких умов суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду у кримінальному провадженні № 0000002.

5. Щодо досудової доповіді

Згідно з ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Особливості складення досудової доповіді передбачені ст. 314-1 КПК України.

Так досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі (ч. 2 ст. 314-1 КПК України).

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серед іншого висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Тому відсутні підстави для складення досудової доповіді щодо них.

6. Мотиви та висновки суду з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду

З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Також під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження (ч. 3 ст. 315 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 316 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження призначив судовий розгляд на 01 вересня 2025 року о 08 годині 10 хвилин.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні, не надходило. За наслідками підготовчого судового засідання суд також не встановив обставин, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Отже, судовий розгляд належить проводити у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного його фіксування за допомогою технічних засобів.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд дійшов висновку, що судовий розгляд належить здійснювати за участю прокурора, обвинувачених, їх захисників.

Прокурор та захисники клопотання про здійснення судового виклику певних осіб для допиту не заявляли.

Це не є перешкодою для вирішення цього питання під час судового розгляду.

За загальним правилом кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо, зокрема, злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років (п. 1 ч. 2 ст. 31 КПК України).

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один із них заявив клопотання про такий розгляд.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_9 заявили клопотання про колегіальний розгляд кримінального провадження.

Оскільки обвинуваченим серед іншого пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання на строк більше десяти років, з огляду на положення ст. 31 КПК України судове провадження у першій інстанції у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025 належить здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

6.1. Щодо скарг, на рішення, дії та бездіяльність органу досудового розслідування у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 303 КПК України

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_7 подав скарги на рішення детектива Бюро економічної безпеки України про:

- призначення будівельно-технічної експертизи від 27.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024;

- призначення техніко-криміналістичної експертизи документів від 06.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

- призначення почеркознавчої експертизи від 23.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

- призначення судової економічної експертизи від 21.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024;

- призначення будівельно-технічної експертизи від 10.01.2023 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

- призначення техніко-криміналістичної експертизи від 03.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024.

У скаргах захисник порушує питання про визнання незаконними та скасування вищевказаних рішень (постанов).

Вважає, що вказані рішення прийняті посадовою особою неуповноваженого органу досудового розслідування.

В обґрунтування цього твердження зазначив, що на момент прийняття кожного із вищевказаних процесуальних рішень існували підстави, передбачені ч. 5 ст. 36, п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України для доручення подальшого проведення досудового розслідування детективами Національного антикорупційного бюро України

З огляду на положення ч. 5 ст. 36 КПК України забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

З огляду на це підстав для здійснення досудового розслідування та прийняття процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні, що було виділено із кримінального провадження № 0000029, яке до цього було виділено з кримінального провадження № 0000277 у детективів Бюро економічної безпеки України не було.

Зі свого боку захисник ОСОБА_13 подала скарги із вимогами про:

- визнання незаконною та скасування постанови прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 від 31.03.2025 про виділення матеріалів кримінального провадження № 0000002 з кримінального провадження № 0000029;

- визнання незаконною та скасування постанови прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_15 від 19.04.2024 про виділення матеріалів кримінального провадження № 0000029 з кримінального провадження № 0000277.

У скаргах зазначено, що цими процесуальними рішеннями здійснення досудового розслідування у вищевказаних кримінальних провадженнях доручено детективам Бюро економічної безпеки України.

Натомість з огляду на суб`єктний склад, правову кваліфікацію та розмір завданої шкоди, на момент прийняття постанов кримінальне провадження було підслідне детективам Національного антикорупційного бюро України.

Тому рішення про визначення підслідності у кримінальних провадженнях № 0000029 та № 0000002 є незаконними.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала скарги, подані захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

Прокурор заперечив проти задоволення скарг захисників. В обґрунтування своєї позиції зазначив про таке:

- визначення підслідності відноситься до компетенції прокурора. Слідчий має здійснювати досудове розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Означене спрямоване, насамперед, на уникнення ситуації, коли несвоєчасне проведення слідчим відповідних процесуальних дій може призводити до безповоротної втрати важливих доказів. Будучи включеним до групи слідчих у кримінальному провадженні, детектив не мав право не проводити досудове розслідування;

- постанови прокурора про виділення чи об`єднання матеріалів досудового розслідування не підлягають оскарженню, суд не має повноважень переглядати такі рішення. Водночас оскаржувані постанови відповідають вимогам ч. 5 ст. 110 та 217 КПК України. Крім того, оскаржувані постанови виносилися у межах інших кримінальних проваджень, а тому не можуть оцінюватися Вищим антикорупційним судом у межах цього кримінального провадження.

Оцінюючи аргументи, наведені захисниками у поданих скаргах, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора (ніж ті, що передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч.2 ст.303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що у підготовчому судовому засіданні суд має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч.2 ст.307 КПК України під час досудового розслідування (скасувати рішення слідчого, прокурора; зобов`язати припинити дію чи навпаки; вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги).

За змістом ст. 314-316 КПК України основною метою проведення підготовчого судового засідання є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. З огляду на зміст ч. 3 ст. 314 та ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові ККС ВС від 10.04.2025 у справі № 175/1958/22, на стадії підготовчого судового засідання суд першої інстанції має вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, та виключно в межах, передбачених ст. 314 КПК. Таким чином, скарги на постанови слідчого, які було прийнято під час досудового розслідування, з огляду на положення ст. 314 КПК не можуть бути предметом перевірки суду першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання.

Таким чином, з огляду на вищевказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії процесу суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Водночас оцінка аргументів, наведених у вищевказаних скаргах вимагає дослідження та аналізу сукупності прийнятих процесуальних рішень, вчинених процесуальних дій та зібраних доказів (документів, які стали підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості щодо хронології правової кваліфікації кримінальних правопорушень і тд.).

Проте з огляду на характер рішень, які суд може прийняти за наслідками підготовчого провадження, наявність заборони на дослідження доказів, у суду відсутні повноваження та можливості на цій стадії у повній мірі з`ясувати вищевикладені обставини.

За таких обставин у задоволенні скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_13 належить відмовити.

Проте сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, що викладені у означених скаргах, зокрема, під час дослідження доказів у кримінальному провадженні. Під час та за наслідками дослідження доказів суд надасть оцінку аргументам, викладеним у вищевказаних скаргах.

6.2. Щодо заперечень на ухвали слідчих суддів у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 309 КПК України

Також захисник ОСОБА_7 подав заперечення на ухвали слідчих суддів, постановлені у кримінальному провадженні № 0000029, а саме:

- ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2024 у справі № 761/47199/24 про надання дозволу на проведення обшуку;

- ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.12.2024 у справі № 761/48081/24 про надання дозволу на проведення обшуку.

У запереченнях захисник зазначив, що вищевказані ухвали постановлені на підставі клопотання, поданого неуповноваженим суб`єктом та з порушенням правил підсудності.

В обґрунтування цього твердження зазначив, що на момент звернення детектива Бюро економічної безпеки України із клопотанням та на момент його розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду міста кримінальне провадження було підслідне Національному антикорупційному бюро України та Вищому антикорупційному суду.

Частиною 3 ст. 309 КПК України передбачена можливість під час підготовчого провадження подати заперечення проти ухвал слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

Проте з огляду на зміст статей 314, 315 КПК України на стадії підготовчого провадження у суду відсутні повноваження з оцінки ухвали слідчого судді на предмет її законності та обґрунтованості, так само як і повноваження щодо її скасування за наслідками відповідної оцінки.

На підставі положень ч. 3 ст. 309, статей 314, 315 КПК України суд дійшов висновку, що у підготовчому провадженні сторони кримінального провадженні наділені правом подати відповідні заперечення. Водночас суд може лише їх прийняти, не вирішуючи при цьому порушені у таких запереченнях питання на предмет законності та обґрунтованості відповідного судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне долучити заперечення захисника до матеріалів кримінального провадження для надання оцінки наведеним у ній доводів під час судового розгляду.

6.3. Щодо витребування документів

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про витребування з Офісу Генерального прокурора документів, які підтверджують дату надходження клопотання детектива про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024 до трьох місяців.

У клопотанні зазначено, що згідно з ч. 3 ст. 295 КПК України копія клопотання продовження строку досудового розслідування вручається стороні захисту не пізніше, ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.

Зі свого боку сторона захисту до подання клопотання про продовження строку досудового розслідування подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.

Клопотання про продовження строку досудового розслідування вручено стороні захисту 07.02.2025.

Натомість вже на п`ятий день - 12.02.2025 заступник генерального прокурора виніс постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029.

Наведене дає підстави для сумніву у тому, що сторона обвинувачення порушила процедуру продовження строку досудового розслідування прокурором, оскільки обвинувачені були позбавлені права на захист, що є грубим порушенням засад кримінального провадження, що визначені у статтях 7-11, 17, 20, 22 КПК України.

Отже, витребувані відомості необхідні для з`ясування питання законності прийнятої постанови.

У судовому засіданні захисник підтримав означене клопотання.

Прокурор зазначив, що згідно з інформацією, наданою йому детективом Бюро економічної безпеки України, клопотання про продовження строку досудового розслідування до канцелярії Офісу Генерального прокурора не подавалося, а на виконання вимог ч. 3 ст. 295 КПК України 12.02.2025 було передано безпосередньо процесуальному керівнику для подання на розгляд заступнику Генерального прокурора.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Під час судового розгляду суд серед іншого досліджує докази на предмет їх допустимості.

На думку суду, витребувані документи можуть мати значення для оцінки законності процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень у контексті допустимості зібраних доказів. Тому клопотання про витребування підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 314-316, 376, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000002 від 31.03.2025.

2. Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000002 від 31.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України на 08 годину 10 хвилин 01 вересня 2025 року, що відбудеться у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 42А.

3. Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні колегією у складі трьох суддів, склад якої буде визначений у порядку ст. 35 КПК України.

4. Судовий розгляд проводити за участю прокурора, обвинувачених (цивільних відповідачів), їх захисників.

5. Прийняти до розгляду позовну заяву прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

6. Відмовити у задоволенні скарг захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_13 на:

- постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення будівельно-технічної експертизи від 27.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024;

- постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення техніко-криміналістичної експертизи документів від 06.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

- постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення почеркознавчої експертизи від 23.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

- постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення судової економічної експертизи від 21.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024;

- постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення будівельно-технічної експертизи від 10.01.2023 у кримінальному провадженні № 0000277 від 04.02.2021;

-постанову детектива Бюро економічної безпеки України про призначення техніко-криміналістичної експертизи від 03.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024;

- постанову прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 від 31.03.2025 про виділення матеріалів кримінального провадження № 0000002 з кримінального провадження № 0000029;

- постанову прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_15 від 19.04.2024 про виділення матеріалів кримінального провадження № 0000029 з кримінального провадження № 0000277.

7. Долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку у ході судового розгляду запереченням захисника ОСОБА_7 на:

- ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2024 у справі № 761/47199/24 про надання дозволу на проведення обшуку;

- ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.12.2024 у справі № 761/48081/24 про надання дозволу на проведення обшуку.

8. Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 . Витребувати з Офісу Генерального прокурора (місто Київ, вулиця Різницька,13/15) копії документів, що підтверджують дату надходження клопотання детектива про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 19.04.2024 до трьох місяців.

9. Передати копію ухвали до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу колегії суддів.

10. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1