УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 348/285/23

провадження № 51-4130 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року,

встановив:

Вироком Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 04 березня 2024 року

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прийнято рішення стягнути із АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_6 67 466,34 грн у рахунок відшкодування витрат на лікування, 3373,32 грн на відшкодування моральної шкоди та 117 000 грн у рахунок відшкодування шкоди пов`язаної, зі стійкою втратою працездатності.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь:

- ОСОБА_6 1666,95 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 146 626,66 грн моральної шкоди та 17 000 грн витрат на правничу допомогу;

- держави 13 214,60 грн витрат на проведення судових експертиз.

До того ж цим вироком вирішено долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задоволено частково.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 04 березня 2024 року змінено в частині цивільного позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 246 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_6 в сумі 28 000 гривень

В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілій тяжкі тілесні ушкодження за обставин, викладених у вироку.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 ставлять питання про незаконність ухвали апеляційного суду через неправомірне завищення розміру стягненої моральної шкоди із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_8 . При цьому вони вказують, що до стягнення підлягає сума 97 707 грн, оскільки 148 293 грн засудженим сплачено. Водночас зазначають, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки доказам по справі, оскільки дії потерпілої також не відповідали вимогам ПДР та саме остання створила небезпеку для руху. Враховуючи вищенаведене, засуджений та захисник просять змінити оскаржувану ухвалу апеляційного суду та виключити з її описової та резолютивної частин вказівку про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 246 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України та призначене йому покарання не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги сторони захисту про безпідставне збільшення апеляційним судом розміру стягнення моральної шкоди із засудженого, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Як убачається із копій судових рішень, встановивши доведеність винуватості ОСОБА_4 , суд першої інстанції, з огляду на характер та обсяг душевних, психологічних, фізичних страждань, їх тривалість та значимість для потерпілої, водночас враховуючи стан її здоров`я, отримання другої групи інвалідності, тяжкість вимушених змін в її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану, зокрема вжиття заходів щодо відновлення стану свого здоров`я та реабілітації, дійшов висновку, що її вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 300 000 гривень є цілком справедливим, обґрунтованим та адекватним розміром понесеним нею моральним стражданням.

Водночас цей суд при визначенні розміру стягнення моральної шкоди із засудженого врахував порушенням правил дорожнього руху обома водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . При цьому суд надав оцінку ступеню порушень ОСОБА_6 вимог п. 10.1 ПДР і створення небезпеки для руху для водія ОСОБА_4 , що фактично передувало події ДТП, та дійшов переконання, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України ця обставина має істотне значення для визначення розміру відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_6 шкоди.

Тому враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, а також те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за формою вини є необережним, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої ОСОБА_6 , завданих внаслідок кримінального правопорушення, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, враховуючи майновий і сімейний стан обвинуваченого, його стан здоров`я, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, норми ст. 26 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди для ОСОБА_4 в сумі 146 626,66 грн.

Натомість апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої, задовольнив її частково та змінив вирок Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілій та стягнув із винного на користь потерпілої 246 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції, збільшуючи розмір відшкодування моральної шкоди із засудженого на користь потерпілої, дотримався вказаних вимог закону. При цьому апеляційним судом правильно враховано, що судом першої інстанції не в повному обсязі взято до уваги глибину моральних та психічних страждань потерпілої, необхідність моральної реабілітації та те, що внаслідок неправомірних дій винного у потерпілої відбулися негативні зміни в житті.

Також колегія суддів врахувала доводи представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 на протязі двох років не вчинив жодних дій, направлених на усунення заподіяної шкоди. Водночас, під час апеляційного розгляду стороною захисту було надано підтверджуючі документи про те, що обвинуваченим відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, визначену вироком суду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд, із урахуванням моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , про які вона зазначила в апеляційній скарзі та підтвердила в ході розгляду, обставин та наслідків вчинення злочину, дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 246 000 гривень, що відповідатиме загальним принципам визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_6 , моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , апеляційний суд діявіз засад розумності, виваженості та справедливості та врахував усі обставини справи в їх сукупності, а саме, характер вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілої, глибину та тривалість моральних і фізичних страждань потерпілої, пов`язаних із вчиненням щодо неї протиправних дій засудженого, зокрема того, що унаслідок ДТП вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до тривалого лікування і в результаті чого їй встановлено ІІ групу інвалідності, що вплинуло на її життя.

З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції, і підстави вважати його необгрунтованим відсутні.

Водночас доводи касаційної скарги сторони захисту про необхідність зміни ухвали апеляційного суду в частині вказівки про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 246 000 грн., з урахуванням того, що засудженим відшкодовано суму моральної шкоди, визначену вироком, не заслуговують на увагу, так як вирок районного суду виконується після набуття ним законної сили та стягненню підлягає розмір моральної шкоди, визначений судом, із врахуванням сплаченої суми.

Таким чином, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили апеляційному суду повно та всебічно розглянути справу в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди не допущено.

Інші доводи касаційної скарги не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Отже, обгрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3