Справа № 199/5334/25
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000026 від 09.01.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі судових засідань вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

На початку грудня 2024 року, точний час встановити не виявилось можливим,ОСОБА_3 перебував на першому поверсі під`їзду № 1, біля квартири АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, шляхом вільного доступу, через вхідні двері, які були пошкодженні внаслідок вибухової хвилі від ворожого обстрілу зі сторони країни агресора рф з використанням ФАБ-250 з УМПК, який відбувся 01.10.2024, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де з вітальної кімнати викрав телевізор марки «Sharp» моделі «LC-29LE448RU» та дорожню валізу торгової марки «Luoweeser», після чого, доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у житло, в умовах воєнного стану до кінця ОСОБА_3 , заволодівши викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3260,95 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що до жовтня 2024 року він разом зі своєю сім`єю мешкав за адресою: АДРЕСА_5 . На початку жовтня 2024 року відбувся ворожий обстріл по місту Білицьке Донецької області, внаслідок якого будинок АДРЕСА_3 , було пошкоджено, у зв`язку з чим вони були вимушені змінити місце свого мешкання. На початку грудня 2024 року, точної дати він не пам`ятає, він вирішив піти до пошкодженої квартири, де він мешкав разом зі своєю сім`єю, щоб забрати речі, які там залишились. Перебуваючи на першому поверсі в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , він побачив, що вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , яка розташовано навпроти його квартири та належить його колишньому сусіду ОСОБА_5 , були відкриті, оскільки також були пошкоджені внаслідок ворожої атаки. Він зайшов в приміщення квартири через пошкоджені двері та побачив, що у гостинній кімнаті знаходився телевізор чорного кольору, а також у спальній кімнаті побачив валізу чорно-синього кольору, які він вирішив викрасти. Взявши вказані речі, він пішов за місцем свого мешкання. Прийшовши додому, повідомив своїй співмешканці, що телевізор та валізу він придбав у свого знайомого Ці речі знаходились у нього вдома, ними ніхто не користувався. В подальшому викрадені у потерпілого ОСОБА_5 телевізор та валіза працівниками поліції були вилучені. У вчиненому щиро кається.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, за обставин, викладених у вироку, які повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 09.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_5 просить органи поліції вжити заходи до невідомої особи, яка 06.12.2024 з приміщення квартири АДРЕСА_3 викрала належні йому: телевізор «Sharp» та дорожню валізу, чим заподіяла йому матеріальну шкоду (т.2 а.к.п. 6);

- протоколом огляду місця події від 09.01.2025 з фото-таблицею до нього, відповідно до якого був проведений огляд приміщення квартири АДРЕСА_3 , вхід до якої здійснюється через металеві двері, які мають пошкоджений стан. В ході огляду потерпілий ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, показав місце, де у гостинній кімнаті вказаної квартири був розташований телевізор Sharp», а також місце, де у спальній кімнаті знаходилась валіза торгової марки «Luoweeser» (т.2 а.к.п. 8-15);

- протоколом огляду предмету від 10.01.2025 з фото-таблицею до нього, згідно з яким, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , у присутності двох понятих, потерпілого ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 добровільно видала «Sharp» моделі «LC-29LE448RU» та дорожню валізу торгової марки «Luoweeser». В ході огляду вказаних предметів потерпілий ОСОБА_5 впізнав вищевказані речі за зовнішніми ознаками, кольором, структурою та биркою з написом, який він написав, коли купував валізу, а також зазначив, що вказані речі були викрадені 06.12.2024 з приміщення належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_3 (т.2 а.к.п. 30-35);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-25/414-ТВ від 15.01.2025, згідно якого ринкова вартість бувшої у використанні валізи дорожньої торгової марки «Luoweeser» з геометричним принтом сірого, білого та чорного кольорів, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 06.12.2024, могла становити 410,95 гривень (т. 2, а.к.п. 59-65);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-25/412-ТВ від 14.01.2025, згідно якого ринкова вартість бувшої у використанні телевізора «Sharp» моделі «LC-29LE448RU», на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 06.12.2024, могла становити 2850,00 гривень (т. 2, а.к.п. 68-74);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2025 разом з фото-таблицею, згідно з яким свідок ОСОБА_7 в присутності двох понятих пояснив та показав що на початку грудня 2024 року він виходив з місця свого мешкання, а саме: з будинку, розташованому по АДРЕСА_8 та прямував до свого гаражу та в цей момент побачив ОСОБА_3 , який виходив під`їзду будинку АДРЕСА_3 , в руках якого були телевізор чорного кольору та дорожня валіза. Після чого свідок ОСОБА_7 показав напрямок руху ОСОБА_3 разом з телевізором чорного кольору та дорожньою валізою, який рухався в напрямку відділення Нової пошти (т. 2, а.к.п. 92-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2025 разом з фото-таблицею, згідно з яким ОСОБА_3 в присутності двох понятих пояснив та показав яким чином він проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , а також показав на місце в гостинній кімнаті квартири, звідки він взяв телевізор, який належить потерпілому ОСОБА_5 .. Також ОСОБА_3 пояснив та показав на місце в спальній кімнаті, звідки він взяв дорожню валізу, яка належить потерпілого ОСОБА_5 , та як він вказані речі взяв в руки та виніс з приміщення квартири (т. 2, а.к.п. 110-116).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення, правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Судом достатньо дослідженні всі обставини кримінального правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наявна у кримінальному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення кримінального правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення надала суду можливість ухвалити обвинувальний вирок за наслідками розгляду кримінального провадження.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України зроблено з дотриманням вимог КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до норм Закону.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12), згідно з якою ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, не одруженого, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 14/326 від 16.01.2025 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.12.2024 і є військовослужбовцем.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Зокрема, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретних кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття особа обвинуваченого вживається у тому ж значенні, що й у п. 3) ч. 1 ст. 65 КК України поняття особа винного.

Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При призначенні покарання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора та обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, їх фактичні обставини,дані про особу обвинуваченого, який щиро каявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, враховуючи загальну суму спричиненої потерпілому матеріальної шкоди, яка наближена до мінімальної, повернення потерпілому викрадених речей, про що свідчить розписка останнього (Т. 2 а.к.п. 81) та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його бажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження були встановлені підстави дляпризначення покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах санкції статті пред`явленого обвинувачення, із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки обвинувачений не становить великої суспільної загрози, а його виправлення можливо досягти шляхом здійснення контролю за поведінкою під час іспитового строку.

Призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України не є занадто м`яким і явно несправедливим, оскільки відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та фактичним обставинам справи. Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України у даному випадку не суперечить також і вимогам п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7.

Крім того, судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст. 69 КК України.

Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тому саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судових товарознавчих експертиз на загальну суму 3183,60 гривень.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, на час проходження ним військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби ОСОБА_3 .

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку нагляд за засудженим ОСОБА_3 здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових товарознавчих експертиз на загальну суму 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1