Номер провадження: 11-кп/813/702/25
Справа № 494/245/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 21.05.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000636 від 08.11.2023 року,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 , призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 , звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: -періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку визначено рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 21.05.2024 року.

Також даним вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2023 ОСОБА_8 винайняв житло за адресою: АДРЕСА_2 , де став проживати в одній з кімнат житлового будинку. У вказаному будинку також проживала його власниця - ОСОБА_9 , з якою у ОСОБА_8 склалися доброзичливі стосунки.

За час проживання за вказаною адресою, ОСОБА_8 , від ОСОБА_9 , стало відомо, що на її картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» знаходяться значні грошові кошти, а саме більше 50000 гривень.

У подальшому 06.10.2023 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , для подальшого зняття з неї грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06.10.2023 приблизно в 11:25 год., скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля свого будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з належного їй гаманця, який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

У подальшому, ОСОБА_8 з метою використання вказаної банківської карти для викрадення грошових коштів, відшукав у записнику потерпілої ОСОБА_9 записаний захисний пін-код та запам`ятав його.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ; Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ; Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ; Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ; Указу Президента України №573/2022 від 12.05.2022 року, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ; Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ; Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022 року, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ; Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-ІХ; Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022р. №2738-ІХ; Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 р. №2915-1Х; Указу Президента України N9254/2023 від 01.05.2023 року, затвердженого Законом України від 02.05.2023р.№ 3057-ЇХ; Указу Президента України №451/2023 від 26.07.2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 р. № 3275-ІХ; ОСОБА_8 , володіючи відомостями про встановлений на ньому захисний пін-код, 06.10.2023 об 11:37 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, шо за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав грошові кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , шляхом зняття готівки з банкомату за адресою: вул. Михайла Грушевського, 4А, м. Березівка, Одеської області, в сумі 5000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд, а банківську картку того ж дня таємно повернув до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Своїми злочинними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.

Крім того, впевнившись, що таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 АГ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , яке мало місце 06.10.2023, залишилось непоміченим потерпілою, 14.10.2023 у ОСОБА_8 повторно виник злочинний умисел на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , для подальшого зняття з неї грошових коштів, оскільки у ОСОБА_8 виникла необхідність у придбанні одягу для його неповнолітнього сина.

Реалізуючи свій злочини й умисел, 14.10.2023 приблизно в 19:40 год., скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля свого будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з її гаманця, який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

У подальшому, після викрадення грошових коштів шляхом зняття готівки у банкоматі, який розташований у магазині «Лорис» за адресою: вул. Перемоги, б/н, м. Березівка, BRANCH 10015-0000 BEREZIVKA, на загальну суму 6000 грн., банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Крім того, впевнившись, що таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , яке мало місце 14.10.2023, залишилось непоміченим потерпілою, 15.10.2023 ОСОБА_8 , продовжуючи єдиний злочинний умисел направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , для подальшого зняття з неї грошових коштів, 15.10.2023 приблизно в 16:40 год., скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля свого будинку за вказаною адресою, таємно, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з її гаманця, який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс1 1 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_8 , володіючи відомостями про встановлений на ній захисний пін-код, 14.10.2023 о 20:02 год., діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав з вказаного карткового рахунку грошові кошти шляхом зняття готівки у банкоматі, який розташований у магазині «Лорис» за адресою: вул. Перемоги, б/н, м. Березівка, BRANCH 10015-0000 BEREZIVKA, в сумі 5000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

Надалі, 14.10.2023, в 20:04 год., ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, знаючи цифровий код доступу до карткового рахунку, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , грошові кошти, шляхом зняття готівки з вказаного карткового рахунку у банкоматі який розташований у магазині «Лорис» за адресою: магазин «Лорис», вул. Перемоги, б/н, м. Березівка, в сумі 1000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд, а банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Окрім того, 15.10.2023, приблизно о 17:10 год., ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, викрав з гаманця потерпілої ОСОБА_9 , який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_11 , на якій знаходились грошові кошти останньої.

У подальшому, знаючи пін-код доступу, таємно викрав з вказаного карткового рахунку грошові кошти, шляхом зняття готівки о 17:30 год. у банкоматі, який розташований у магазині «Хліб» за адресою: м. Березівка, площа Шевченка, 1, в сумі 6000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд, а банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Своїми злочинними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 12000 гривень.

У подальшому, впевнившись, що таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_9 , яке мало місце 14.10.2023, 15.10.2023, залишилось непоміченим потерпілою, 20.10.2023 у ОСОБА_8 повторно виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , для подальшого викрадення грошових коштів, оскільки у ОСОБА_8 виникло бажання у придбанні велосипеду для його неповнолітнього сина.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20.10.2023 приблизно в 19:00 год., скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля свого будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з її гаманця, який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , в період дії правового режиму воєнного стану ОСОБА_8 , володіючи відомостями про встановлений на ньому захисний пін-код, 20.10.2023 о 19:07, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав грошові кошти з вказаного карткового рахунку шляхом зняття готівки у банкоматі за адресою: м. Березівка, вул. Михайла Грушевського, 4А, в сумі 8000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд, а банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Своїми злочинними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 8000 гривень.

Крім того, впевнившись, що таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_9 , яке мало місце раніше, залишилось непоміченим потерпілою ОСОБА_9 , 25.10.2023 у ОСОБА_8 повторно виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , з метою подальшого викрадення грошових коштів, оскільки у ОСОБА_8 виникло бажання на проходження медичного обстеження, на яке потрібні кошти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 25.10.2023 приблизно в 18:00 год., скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля свого будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з її гаманця, який знаходився на її ліжку під її подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_8 , 25.10.2023 о 18:25 год., володіючи відомостями про встановлений на банківській картці захисний пін-код, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав грошові кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на Дудник 13.1., шляхом зняття готівки у банкоматі, який розташований у магазині «Хліб» за адресою: площа Шевченка, 1, м. Березівка, в сумі 8000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

У подальшому, 25.10.2023, в 18:31 год., ОСОБА_8 , діючи умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КВ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 1141 грн., розрахувавшись за допомогою зазначеної банківської картки через банківський термінал (Аптека: МРР ZAVAYIR, BEREZIVKA), в аптеці, за придбаний товар, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 25.10.2023, в 18:33, ОСОБА_8 , діючи умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КВ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , грошові кошти, шляхом зняття готівки з вказаного карткового рахунку у банкоматі за адресою: м. Березівка, вул. Михайла Грушевського, 4А, в сумі 5000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд, а банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Своїми злочинними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 14141 гривню.

Крім того, впевнившись, що таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , яке раніше мало місце 25.10.2023, залишилось непоміченим потерпілою ОСОБА_9 , 29.10.2023 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , з метою подальшого викрадення грошових коштів, оскільки у ОСОБА_8 виникло бажання на придбання оргтехніки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 29.10.2023 приблизно в 17:20 год., скориставшись тимчасовою відсутністю в кімнаті будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , викрав з її гаманця, який знаходився на її ліжку під подушкою, банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , на якій знаходились грошові кошти останньої, та яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5-8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_12 29.10.2023 о 17:42 год., володіючи відомостями про встановлений на банківській картці захисний пін-код, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав грошові кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстровану на ОСОБА_9 , шляхом зняття готівки у банкоматі, який розташований у магазині «Лорис» за адресою: вул.Перемоги, б/н, м. Березівка, в сумі 8000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

У подальшому, 29.10.2023, в 17:44 год., ОСОБА_8 , діючи умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_10 , грошові кошти, здійснивши зняття готівки з вказаного карткового рахунку у банкоматі, який розташований у магазині «Лорис» за адресою: вул. Перемоги, б/н, м. Березівка, в сумі 8000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, 29.10.2023, в 17:45 год., ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_13 , грошові кошти, здійснивши зняття готівки з вказаного карткового рахунку, у банкоматі, який розташований у магазині «Лорис» за адресою: вул.Перемоги, б/н, м. Березівка, в сумі 3000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, 29.10.2023, в 17:46 год., ОСОБА_8 , діючи умисно, в період дії воєнного стану в Україні, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованого на ОСОБА_9 , грошові кошти, здійснивши зняття готівки з вказаного карткового рахунку у банкоматі, який розташований в магазині «Лорис» за адресою: вул. Перемоги, б/н, м. Березівка, в сумі 1000 гривень, які привласнив, розпорядившись ними на свій власний розсуд. Банківську картку того ж дня таємно повернув назад до гаманця потерпілої з метою приховання своїх злочинних дій.

Своїми злочинними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_12 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 20000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказаний вирок суду, прокурор Береівської окружної прокуратури ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вирок місцевого суду відносно ОСОБА_8 таким, що підлягає скасуванню з підстав порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду.

Крім того, прокурор також наголошує про незаконність застосування до обвинуваченого вимог ст.75-76 КК України, посилаючись на м`якість призначеного покарання.

На підставі викладеного, прокурор просить:

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 21.05.2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у тому ж суді іншим складом суду.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду у судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі системного аналізу оскарженого вироку суду першої інстанції вбачається, що судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Абзаци 1 та 2 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачають, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

При цьому, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановленні вироку» від 29.06.1990, судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Якщо підсудний визнається винним у замаху на вчинення злочину, необхідно зазначити причини, з яких злочин не доведено до кінця.

В постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі ККС ВС) від 29.09.2020 у справі №601/1143/16 (провадження №51-2996км19) викладений правовий висновок, відповідно до якого вимога чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є дотриманою, якщо факти і їх правова кваліфікація викладені в об`ємі, достатньому для того, щоб сторона захисту їх розуміла.

Так, в мотивувальній частині оскарженого вироку суд, формулюючи обвинувачення ОСОБА_8 та, викладаючи фактичні обставини, зазначив про їх встановлення органом досудового розслідування, а саме, що убачається з обвинувального акту, та виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, яке є аналогічним викладенню, що міститься в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 73 т. 1).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону та судової практики, мотивувальна частина оскарженого вироку суду стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, не містить належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним в розумінні п.2) ч.3 ст.374 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначивши належним чином формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що перешкодило суду, з урахуванням положень ст. 412 КПК України, ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та тягне за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3) ч.1 ст.409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі відсутності викладення судом в ухваленому вироку формулювання обвинувачення.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Разом з тим, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

У зв`язку із необхідністю скасування вироку з вищезазначених підстав та призначення нового судового розгляду кримінального провадження, апеляційний суд не вправі перевіряти та надавати оцінку доводам апеляційної скарги, перевірка яких відноситься до повноважень суду 1-ої інстанції.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги правову позицію, викладену в постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі №444/2200/15-к (провадження №51-2322кмо18), від 14.09.2020 у справі №740/3597/17 (провадження №51-6070кмо19) та від 23.09.2019 у справі №728/2724/16-к (№51-7543кмо18), відповідно до якої, у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 370, 419, ч.2 ст.416 КПК України, він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на ту обставину, що, у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, призначене останньому покарання повинно відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, в зв`язку з чим апеляційний суд зауважує на тому, що під час нового судового розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно ретельно, повно та всебічно перевірити та надати належну правову оцінку доказам в даному провадженні, наданим стороною обвинувачення та матеріалам, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , на підставі чого, за результатами такого судового розгляду, керуючись вимогами ст. 370 КПК України, постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 21.05.2024 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000636 від 08.11.2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України у тому ж суді у іншому складі суду

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4