490/4157/25 08.09.2025
н/п 1-кс/490/3673/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4157/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 28.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчому судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 28.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

На обґрунтування клопотання вказано, що слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так, громадянин України ОСОБА_4 зарахований на посаду курсанта школи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 13.05.2025.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних є день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Відтак, з моменту зарахування до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

24.02.2022, у зв`язку з збройною агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно п.п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 року (далі Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ (далі Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон «Про оборону України») військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 Закону «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (далі Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 17 Закону «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон «Про військовий обов`язок і військову службу») захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до п. 12 Положення територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в особі його керівника представляє інтереси Збройних сил України у відносинах, у тому числі з громадянами на відповідній території.

24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

Строк проведення загальної мобілізації продовжувався Указами Президента України від 17 травня 2022 року № 342/2022, від 12 серпня 2022 року № 574/2022, від 7 листопада 2022 року № 758/2022, від 6 лютого 2023 року № 59/2023, від 01 травня 2023 року № 255/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 735/2023, від 05 лютого 2024 року № 50/2024, від 06.05.2024 року №272/2024. Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 470/2024 строк проведення загальної мобілізації продовжено з 16 квітня 2025 року на 90 діб.

На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками Миколаївського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення зс рф змінили місце проживання та, прибувши на територію Миколаївської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ТЦК та СП, умисно, перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

Зокрема реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 02.04.2024 по 16.05.2025 року в відкритій Телеграм спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 цільовою аудиторією якої виступає населення південних регіонів країни, а контентентом є просування наративів та пропаганди рф, а також використовуючи відкритий Телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 який є регіональною спільнотою, створеною для розповсюдження інформації про переміщення співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 , поширював повідомлення, що містять інформацію про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ТЦК та СП.

Так, перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Умислом ОСОБА_4 , який також усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння, прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як військових формувань ЗСУ, за наступних обставин.

Так, перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон марки «OPPO A54s» моделі «CPH227 наступні цифри не видно через значне пошкодження екрану мобільного телефону», з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в якому останній використовував мобільний застосунок Інтернет-месенджер «Телеграм», в якому з нік-неймом « ОСОБА_8 », зареєстрованим за номером оператору національного мобільного зв`язку НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 о 16:40 у відкритому чаті «На самом деле ОСОБА_9 », реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на створення перешкод діяльності працівникам ТЦК та СП, поширював повідомлення наступного змісту:

- «Пять пидоров на декабристов - сеная на Опель болотный номера sh 84119 пасутся под видом кофе пьют».

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_8 від 03.06.2025 №8/1/4199, заходи оповіщення здійснювались в даний час та вказаному місці (м. Миколаїв) військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_9 згідно наказу від 06.04.2025 №139.

Надалі, 16.05.2024 в 07:32користувач « ОСОБА_8 » перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон марки «OPPO A54s» моделі «CPH227 наступні цифри не видно через значне пошкодження екрану мобільного телефону», з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в якому останній використовував мобільний застосунок Інтернет-месенджер «Телеграм», в якому з нік-неймом « ОСОБА_8 », зареєстрованим за номером оператору національного мобільного зв`язку НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 о 16:40 у відкритому чаті «На самом деле ОСОБА_9 », реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на створення перешкод діяльності працівникам ТЦК та СП, поширював повідомлення наступного змісту:

-«Строителей -Авангардная четверо с мусорами уже крепят парня».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 усвідомлював, що своїми діями створює перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, призводить до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів.

05.06.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КК України та 06.06.2025 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

06.06.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.08.2025 р. включно з можливістю внесення застави в сумі 151 400 грн.

28.07.2025 р. постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 06.09.2025.

31.07.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.09.2025 р. включно, з можливістю внесення застави в сумі 151 400 грн.

Посилаючись на те, що в ході досудового розслідування необхідно здійснити низку додаткових слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок судової семантико-текстуальної експертизи; отримати висновок комп`ютер-технічної експертизи; з урахуванням отриманих та з`ясованих фактичних обставин, визначитись із наявністю або відсутністю в діях підозрюваної складу іншого кримінального правопорушення, вирішити питання щодо остаточної правової кваліфікації її дій та повідомити йому про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваним і його захисником та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що також потребує певного часу, і завчасно скерувати їх до суду, проте строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 спливає 06.09.2025 року, але для проведення вище перелічених процесуальних дій потрібен додатковий час два місяці, слідчий просить про продовження строку досудового розслідування до 5 місяців.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила про його задоволення, пославшись на обставини у ньому викладені.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього письмові матеріали, думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Зміст вказаного клопотання відповідає вимогам ч.2 ст. 295-1 КПК України.

Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

05.06.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КК України та 06.06.2025 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

06.06.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.08.2025 р. включно з можливістю внесення застави в сумі 151 400 грн.

28.07.2025 р. постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 06.09.2025.

31.07.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.09.2025 р. включно, з можливістю внесення застави в сумі 151 400 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу, в тому числі до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Досліджені в судовому засіданні матеріали, додані до клопотання, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка і стала підставою для повідомлення про підозру ОСОБА_4 та вказаний підозрюваний причетний до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

На даний час слідчим не проведено усі необхідні процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження. Як встановлено в судовому засіданні, ці дії не могли бути проведеними раніше з об`єктивних причин, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення тяжкого кримінального правопорушення, складністю та тривалістю проведення експертних досліджень, великим обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Прокурором у судовому засіданні доведено необхідність у кримінальному провадженні отримати висновок судової семантико-текстуальної експертизи; отримати висновок комп`ютер-технічної експертизи; з урахуванням отриманих та з`ясованих фактичних обставин, визначитись із наявністю або відсутністю в діях підозрюваної складу іншого кримінального правопорушення, вирішити питання щодо остаточної правової кваліфікації її дій та повідомити йому про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваним і його захисником та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що також потребує певного часу, і завчасно скерувати їх до суду.

Закінчення досудового розслідування у межах строків, визначених п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України, не є можливим у зв`язку із необхідністю отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, враховуючи, що безпосереднє отримання висновку судової експертизи, не залежать від органу досудового розслідування з огляду на специфіку цієї процесуальної дії, але є необхідним для забезпечення належної якості досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про продовження строку досудового розслідування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту тих дій, про необхідність проведення яких стверджується, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені у клопотанні слідчі дії дійсно мають бути проведені в строк, вказаний у клопотанні слідчим, у зв`язку із чим строк досудового розслідування має бути продовжений до п`яти місяців.

Керуючись ст. ст. 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк досудового у кримінальному провадженні № 0000148 від 28.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, до п`яти місяців, до 06.11.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1