Справа № 715/1346/25
Провадження № 1-кп/715/149/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
06.11.2024 року близько 12 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керуючи мотоциклом марки «Viper» без реєстраційного номеру, рухаючись по вул. Миру в с. Димка Чернівецького району Чернівецької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиць Миру - Центральна в с. Димка Чернівецького району Чернівецької області, не врахував в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на даному перехресті, проявивши самовпевненість у своїх діях та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконавшись, що такими діями створить перешкоду або небезпеку для руху іншим учасникам руху, здійснив виїзд на перехрестя доріг, де допустив зіткнення із автомобілем марки «SEAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир мотоцикла марки «Viper», без реєстраційного номеру, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, поверхневих осаднень обличчя, лівої кисті та лівої гомілки, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 863 мд від 20.12.2024 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також п. п. 1.5 та 2.3 (б, д), 2.9 (а), які лише сприяли порушенню вищевказаних Правил, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
-п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі
-п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
- п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння та здійснюючи виїзд з другорядної дороги, не врахував швидкість автомобіля, що рухався по головній дорозі. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, просить суд суворо його не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням письмових доказів, наданих прокурором, щодо речових доказів, судових витрат та характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого.
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Як пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, що ним вчинено нетяжкий злочин, всі обставини справи, особу винного, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідності, його вік, позитивну характеристику по місцю проживання, повне визнання вини, відсутність претензій з боку потерпілого
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України і призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно, а строк відбування покарання обраховувати йому з моменту взяття під варту, тобто з 10 червня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 1 989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок.
Речовий доказ - мотоцикл марки «Viper», що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, за адресою м. Чернівці, вул. Комунальників 4В, повернути власнику чи іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.11.2024 року на вказаний транспортний засіб.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: