Справа № 638/6691/25
Провадження № 1-кс/638/2038/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 року засобами поштового зв`язку до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати бездіяльність слідчого по розслідуванню кримінального провадження №0000029; зобов`язати слідчого по справі №0000029 повторно звернутися до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу у мобільного оператора ІНФОРМАЦІЯ_1 із вимогою надати інформацію, вказаною в ухвалі слідчого судді від 18.04.2025 року по справі №638/6691/25 та виконати фактично слідчі дії, пов`язані із вимогами даної ухвали у надані слідчим суддею розумні строки; зобов`язати слідчого по справі виконати фактично слідчі дії, які вказані у клопотанні про вчинення певних слідчих дій від 05.05.2025 року (яке було задоволено слідчим по справі) у наданні слідчим суддею розумні строки; зобов`язати слідчого по справі розглянути клопотання про вчинення певних слідчих дій від 09.07.2025 року у відповідності до вимог КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі».

Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов. Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачена статтею 303 КПК України.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 3 статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим КПК України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України дана норма розповсюджується і на суддів.

Зі змісту скарги, поданої ОСОБА_2 вбачається, що останній просить суд зобов`язати слідчого вчинити певні дії.

Проте, саме таке формулювання вимог скарги, щодо зобов`язання слідчого вчинити конкретні слідчі (процесуальні) дії, зазначені в скарзі заявника, оскарженню відповідно до вимог статті 303 КПК України не передбачено.

Так, згідно частини 1, 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік дій чи бездіяльності під час досудового розслідування є вичерпним. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Також законодавцем у статті 307 КПК України передбачені види рішень, які можуть бути постановлені слідчим суддею за наслідком розгляду таких скарг.

Як передбачено вимогами частиною 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчим суддею постановлюється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому, посилання скаржника на необхідність слідчого судді зобов`язати слідчого вчинити певні процесуальні дії не можна визнати обґрунтованими, оскільки законодавцем у частині 2 статті 307 КПК України чітко передбачено види рішень, які слідчий суддя може постановити за наслідком розгляду скарги, поданої лише в порядку статті 303 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя позбавлений процесуальних повноважень надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення процесуальних дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (пункт 18 частина 1 статті 3, частина 4 статті 40 КПК України).

Також суд звертає увагу, що скаржник просить повторно розглянути виконати фактичні слідчі дії, які вказані у клопотанні від 05.05.2025 року та повторно звернутись до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу.

З приводу цього слідчий суддя зазначає, що із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що всі вищевказані клопотання були розглянуті, задоволені та відповідно надані відповіді заявнику.

Щодо поданого скаржником клопотання від 09.07.2025 року про вчинення процесуальних дій, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Частиною 1 статті 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (частина 3 статті 110 КПК України).

Матеріали скарги не містять відомостей, що ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні клопотання від 09.07.2025 року, а згідно вимог статті 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено саме рішення про відмову слідчого у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

Частиною 4 статті 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Наведене свідчить, що скарга подана всупереч положенням статті 303 КПК України та не підлягає розгляду в порядку, визначеному ст.ст.303-307 КПК України, що відповідно до частини 4 статті 304 КПК має наслідком відмову у відкритті провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити, оскільки рішення та бездіяльність, що оскаржуються заявником, не входять до вичерпного переліку, зазначеного у частині 1 статті 303 КПК України.

При цьому, суд роз`яснює ОСОБА_2 , що він не позбавлений звернутись до слідчого судді зі скаргою на підставі пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України лише в тому разі, якщо прокурором буде винесена вмотивована постанова про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: