Номер провадження: 11-кп/813/1798/25
Справа № 509/2065/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режим відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 09.05.2025, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 04.11.2022, у зв`язку із декриміналізацією

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 , засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 04.11.2022 від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією.

Мотивуючи вказану ухвалу суд 1-ої інстанції послався на те, що вироком Києво-Святошинського райсуду Київської обл. від 04.11.2022 ОСОБА_8 було призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022. При цьому, вартість викраденого ОСОБА_8 майна на момент вчинення злочину 17.04.2022, за яке він був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відтак на нього не поширюється дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права з таких підстав:

- відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Дана норма жодним чином не регулює питання у випадку декриміналізації діянь. Більш того, вона не може бути підставою для відмови у звільненні від відбування покарання;

- оскільки ОСОБА_8 засуджений за діяння, кримінальна караність якого усунута, сума викраденого складає 626, 90 грн. на нього розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

За таких обставин, захисник просить скасувати ухвалу суду від 09.05.2025 та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 04.11.2022 у зв`язку із декриміналізацією.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Дотримання належної правової процедури забезпечує відповідність кримінального провадження стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, реалізацію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цілей і вирішення завдань кримінального провадження.

Системний аналіз вказаної ухвали свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Як вбачається зі змісту матеріалів судового провадження, вироком Кєво-Святошинського райсуду Київської обл. від 04.11.2022 ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням.

Так, положення ст. 70 КК України визначають підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Зміст ст.ст. 70, 71, 72 КК України вказує на чіткий намір законодавця виключити можливість існування множинних покарань за різними вироками. Саме тому, якщо при постановленні вироку буде з`ясовано, що існує ще один чи кілька вироків стосовно цієї ж особи, суд має визначити їй остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та/або за сукупністю вироків. За своїм характером ч. 4 ст. 70 КК України є імперативним приписом.

Відповідно до приписів ст. 70 КК України, призначення покарання за сукупністю злочинів є остаточним та фактично формує остаточний вирок, який суд виносить після врахування всіх обставин справи, включаючи попередні вироки та нові злочини, якщо такі були вчинені.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до КУПАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності вказаним вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до приписів зазначеного Закону у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відтак, з огляду на те, що розмір завданої матеріальної шкоди за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 перевищував 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян? суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскарженого вироку в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за насідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції апеляційний суд має право залишити або ухвалу суду без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду 1-ої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 09.05.2025, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 04.11.2022, у зв`язку із декриміналізацією залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4