Справа № 539/3765/25
Провадження № 1-кп/539/285/2025
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2025 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березняки
Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, такому, що інвалідності не має, перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше судимого:
- 16.07.2002 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 27.08.2004 Лубенським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, 06.07.2024 звільнений умовно-достроково (невідбутий строк 1 рік 4 місяці 21 день);
- 27.12.2007 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 12.01.2012 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 14.09.2012 Лубенським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 06.06.2017 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 08.08.2017 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 07.09.2020 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, 11.03.2022 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 20.11.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 2 роки,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На початку лютого 2025 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із домогосподарством за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, без дозволу власника ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння ОСОБА_6 , передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись фізично відкритим доступом, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та в подальшому, проник до господарської споруди (сараю) за вищевказаною адресою, чим порушив право на недоторканість іншого володіння потерпілого ОСОБА_6 та вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Крім того, на початку червня 2025 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, без дозволу власника ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння ОСОБА_7 , передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 через незачинену хвіртку, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому, знявши навісний замок та відчинивши дверний гачок, якими було зачинено вхідні двері, проник до господарської споруди (сараю) за вищевказаною адресою, чим порушив право на недоторканість іншого володіння потерпілого ОСОБА_7 та вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 КК країни, тобто незаконні проникнення до інших володінь осіб.
Крім того, 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Президентом України, зокрема Указом № 235/2025 від 15 квітня 2025 року строком на 90 діб з 09 травня 2025 року.
Так, 16.07.2025, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, прийшов до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користувачем якого є ОСОБА_8 .
Після вчинення крадіжки, ОСОБА_5 разом із викраденим майном залишив складське приміщення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 3400,00 гривень.
Таким чином ОСОБА_5 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинені повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення ,передбачене ч.4 ст. 185 КК України.
10 вересня 2025 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_8 від 09.09.2025, ОСОБА_7 від 09.09.2025, ОСОБА_6 від 09.09.2025 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, відповідно до якої ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.
Під час укладення угоди між прокурором та підозрюваним узгодили міру покарання останньому за вчинені ним кримінальні правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 років позбавлення волі.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 162 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_9 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином та кримінальними проступками.
Потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надано письмові згоди від 09.09.2025 на укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_9 та прокурором.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_9 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_9 покарання, визначене в межах, встановлених санкціями ч.4 ст. 185,ч.1 ст.162 КК України, а саме за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2024 року і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання останнього, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання.
З метою забезпечення кримінального провадження та приймаючи до уваги те, що обвинувачений повинен відбувати покарання, що пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що ОСОБА_5 до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Документально підтверджені витрати на проведення експертиз по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 369 - 371, 373 376, 471, 473, 475 , 615 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1(один) рік.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2024 року і остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 30.07.2025.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень процесуальних витрат за проведення експертиз.
три відрізки липкої стрічки із слідами папілярних узорів пальців рук, один зразок дроту, виготовлений із брухту кольорових металів міді, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП, знищити;
кепку чорного кольору із написом «BALENCIAGA», футболку блакитного кольору із написом «Calvin klein Jeans», штани джинсові темно-синього кольору із біркою «COLINS JEANS», які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП, - повернути ОСОБА_5 , як йому належне майно;
електронний носій оптичний диск із відеозаписом камери відеоспостереження складського приміщення за адресою: м. Лубни, вул. Метеорологічна, 41, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
брухт кольорових металів міді вагою 10 кг, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити ОСОБА_8 , як йому належне майно.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1