ПОДІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ПОЛТАВИ
Справа № 553/962/22
Провадження № 1-в/553/183/2025
У Х В А Л А

Іменем України

30.07.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного покарання за вироком від 17 жовтня 2023 року Ленінського районного суду м.Полтави, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кокчетау Казахстан, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 25.08.2009 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.10.2013 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 26.03.2015 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 24.05.2019 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

- 27.11.2020 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців обмеження волі;

-16.05.2022 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-27.09.2022 Київським апеляційним судом, в частині скасовано вирок від 16.05.2022, призначено покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. 22.09.2023 звільнений за відбуттям строку покарання;

-17.10.2023 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі, ст.75 КК України, іспитовий строк 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

24.06.2025 засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення від призначеного покарання за вироком від 17 жовтня 2023 року Ленінського районного суду м.Полтави.

ОСОБА_4 засуджений вироком від 17.10.2023 Ленінського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 17.11.2023 року.

З вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України за діяння щодо таємного викрадення чужого майна, вчинені: 29.09.2021 - на загальну суму 387,34грн., 15.10.2021 - на загальну суму 313,94грн.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , просив звільнити від призначеного покарання.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що потрібно привести вирок суду у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Суд, перевіривши доводи наведені у клопотанні, надані матеріали особової справи засудженого, матеріали кримінальної провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України ), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 гривні.

Так, з 09 серпня 2024 року сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

На теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, засуджений ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - звільнити від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Виключити з вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2023 року посилання на призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1