УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/1187/25

Провадження №1-кс/505/708/2025

18.04.2025 р. Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , у відсутності прокурора ОСОБА_3 , слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 09.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 09.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається із клопотання в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000024 від 09.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Окнянської ТГ Подільського району Одеської області місцеві мешканці займаються організацією незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску за грошову винагороду.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_5 мешканець Одеської області Подільського району с. Гулянка організовував незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України за що отримав грошові кошти у сумі 5000 доларів США.

Зважаючи на виниклі обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також відшукання та вилучення речових доказів, а саме: рукописних та друкованих записів, банківських карток, технічних засобів, в тому числі мобільних телефонів, сім карт мобільних операторів, а також коштів отриманих злочинним шляхом, 07.04.2025 невідкладно в порядку ст. ст. 233, 234 КПК України проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку виявлено та вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «Універсал Банк» «Монобанк» без написів, які належать громадянину ОСОБА_5 .

Крім цього, 07.04.2025 проведено обшук транспортного засобу марки «ВАЗ 2106» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , бежевого кольору, належний ОСОБА_7 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14 pro max», ІМЕІ-1: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , належний громадянину ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просить клопотання про арешт майна розглянути без його участі.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши подані матеріали, дійшов такого висновку.

Згідно ч. 6 ст. 173 КПК України - ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

А заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч. 11 ст. 170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, вбачається що вищевказані речі зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З цих підстав вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Постановою про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 09.04.2025 року банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «Універсал Банк» «Монобанк» без написів, які було поміщено до поліетиленового сейф-пакету №SUD2008647,мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14 pro max», ІМЕІ-1: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , належний громадянину ОСОБА_5 , визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Беручи до уваги те, що вищевказане майно є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню, може бути об`єктом експертного дослідження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання т.в.о. старшого слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,309, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 09.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «Універсал Банк» «Монобанк» без написів, які було поміщено до поліетиленового сейф-пакету №SUD2008647, що належать ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14 pro max», ІМЕІ-1: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який належить громадянину ОСОБА_5 , заборонивши власнику майна та третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь яким чином з метою збереження слідів кримінального правопорушення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1