Справа № 738/1442/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/673/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Вараш Рівненської області, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений: 13.03.2025 Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності на строк 3 роки, з конфіскацією майна, окрім житла.

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання пробаційним наглядом.

Місцевий суд вказав на передчасність звернення ОСОБА_8 з клопотанням про заміну призначеного покарання більш м`яким, а саме пробаційним наглядом, оскільки суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - пробаційний нагляд. В обґрунтування скарги посилається на те, що він відбув відповідну частину покарання, характеризується позитивно, має заохочення, працевлаштований. Після прибуття до Менської ВК №91 він не притягувався до дисциплінарної відповідальності і стягнень не мав, одразу ж почав працювати. Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування пільги у відповідності до ст.82 КК України. Зазначає, що вдома його очікує неповнолітній син та матір похилого віку, які потребують його допомоги. Крім того, у 2022 році ОСОБА_8 був мобілізований та захищав країну, у 2023 році отримав посвідчення учасника бойових дій.

Заслухавши доповідь судді; захисника засудженого, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2024 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.332, ч.2 ст.368, ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності на строк 3 роки, з конфіскацією майна, окрім житла.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 березня 2025 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22.04.2024, остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності на строк 3 роки, з конфіскацією майна, окрім житла.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з 28 листопада 2023 року.

Відповідно до ст.82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і зокрема, фактично відбув встановлену частиною четвертою цієї статті частину призначеного судом строку покарання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Згідно з характеристикою, за час відбування покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 характеризувався посередньо, не порушував встановлений режим тримання, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. До суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувалися. За час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», з 08.08.2024, характеризується позитивно: стягнень не має, за дотримання правил поведінки, сумлінне ставлення до праці отримав два заохочення. Виконує обов`язки працівника дільниці установи по виготовленню МПП, до роботи відноситься сумлінно та старанно.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_8 має підсумковий (загальний) бал 88, що вказує на те, що засуджений став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Місцевий суд, дослідивши дані, що характеризують особу засудженого, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Посилання апелянта на дані, що характеризують його особу, є слушними, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. А дотримання ОСОБА_8 норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, є його обов`язком, передбаченим положеннями ст.107 КВК України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, серед іншого за тяжкі злочини, відбув 1/2 частину строку призначеного судом покарання, що формально дає підстави для застосування умовно-дострокового звільнення. Проте, короткострокова позитивна динаміка у поведінці засудженого за період, який безпосередньо передував розгляду клопотання та отримання засудженим заохочень, може свідчити, що він стає на шлях виправлення. Однак не може стверджувати, що він за увесь період відбування покарання повністю довів своє виправлення, а його ставлення до праці та поведінка свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2025 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4