Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3007/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/431/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №285/3007/25 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Заборонено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в нічний час з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв доби.

Покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії даної ухвали - до 02.08.2025 включно.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, звертає увагу, що вчинений ОСОБА_8 злочин варто вважати таким, що викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як винятковий запобіжний захід протягом певного часу. Наголошує, що ОСОБА_8 може скоїти нове кримінальне правопорушення що випливає з його поведінки в момент вчинення злочину, а саме цілеспрямованого прибуття до іншої області від місця свого проживання з метою вчинення злочину із корисливих мотивів, в подальшому прямування до столиці України м. Києва з метою здачі викрадених золотих прикрас, та кінцеве прибуття до м. Одеси, де вже відбувається хаотичне витрачання коштів отриманих за здане золото, при цьому ж чіткої відповіді підозрюваний про те - коли, яким чином та за які кошти мав повертатися до місця свого проживання, де ж на нього так чекають батьки пенсійного віку, які потребують його допомоги, його місця основної роботи - не надав. Також ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що обґрунтовано тим, що золотий ланцюжок підозрюваний здавав до ломбарду в м. Києві на 10 днів, тобто із подальшою можливістю його викупу, що вказує на його бажання і можливість здійснення викупу з метою подальшого приховання. Вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, обставин його вчинення, відмова в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не сприятиме вирішенню завдань кримінального судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №285/3007/25, в провадженні СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000530 від 04.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 України.

У відповідності до клопотання слідчого, 03 червня 2025 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», введено воєнний стан, який наразі продовжений, з метою викрадення чужого майна, а саме ювелірних виробів, прийшов у робочий час до приміщення «Торгового Дому» що знаходиться за адресою: м. Звягель, вул. Шевченка 35/1.

Зайшовши до зали «Торгового Дому», ОСОБА_8 прослідував до відділу продажу ювелірних виробів, у якому здійснює підприємницьку діяльність з торгівлі ювелірними виробами фізична особа-підприємець ОСОБА_10 .

З метою отримання доступу до чужого майна, ОСОБА_8 попросив продавця ОСОБА_10 надати йому для огляду золоті ланцюжки із золотим хрестиком для їх фотографування. Коли ОСОБА_10 поклав на вітрину золотий ланцюжок із золота 585 проби, довжиною 60 см., вагою 27,65 грама, вартістю 105 тис. грн., та хрестик із золота 585 проби, вагою 7,5 грама, вартістю 28 тис. грн., та відвернувся щоб дістати другий ланцюжок, ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, схопив з вітрини рукою дані золотий ланцюжок з хрестиком, та з викраденим майном вибіг з приміщення магазину та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 133 тис. грн.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України.

04.06.2025 о 20 год. 46 хв. в Одеському РУП №1 в м. Одеса за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Макарів, Макарівського району, Київської області, громадянина України.

05.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

06.06.2025 слідчий СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (тяжке), фактичні обставини його вчинення (зокрема, застосування засобів маскування використання військової форми підозрюваним), його наслідки, суспільну небезпеку, посткримінальну поведінку останнього - після вчинення інкримінованих дій вибув до м.Одеси, де і був затриманий, тощо.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, що він має зареєстроване постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, є особою з ІІ-ю групою інвалідності у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, має статус учасника бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проживає з батьками пенсійного віку, його ставлення до вчиненого.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено часткову доведеність органом досудового розслідування, процесуального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та не доведеність існування ризиків, передбачених п.п.2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, належним чином обґрунтувавши своє рішення.

При цьому, прокурором об`єктивно не доведено застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Крім того, на час вирішення провадження в апеляційному суді підозрюваний відшкодував заподіяну шкоду потерпілому.

Як вважає апеляційний суд, з огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт в визначений період доби буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд звертає увагу, що вважає, що апеляційні посилання на тяжкість злочину та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у тому числі домашнього арешту.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

В даному випадку слід врахувати і те, що жодних доказів протилежного (позапроцесуальна поведінка, порушення обов`язків, тощо), стороною обвинувачення суду апеляційної інстанції не надано, що свідчить про дієвість застосованого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2025, якою застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, строком до 02.08.2025, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :