Справа №278/205/24
Провадження №1-кп/293/141/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження № 0000568 від 15.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Копанівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не неодруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , двічі засудженого, останній раз вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

07.09.2023 близько 12 год. ОСОБА_5 перебував по АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей же день, час та місці ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, через незачинену хвіртку зайшов на територію домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері незаконно проник до господарського приміщення, яке розташоване на подвір`ї вказаного домоволодіння, з якого таємно викрав бензопилу марки «Stihl», моделі «MS», вартістю 4199 грн 30 коп., яка належить ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 4199 грн 30 коп.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. Показав, що у вересні 2023 року через відчинену хвіртку зайшов в домоволодіння ОСОБА_6 , якій раніше допомагав по господарству, та без відома ОСОБА_6 вчинив крадіжку належної їй бензопили червоного кольору, знав, що бензопила належить ОСОБА_6 , розумів що його дії були незаконними, у вчиненому розкаюється. Також вказав, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого в судових дебатах просила суд виправдати обвинуваченого, оскільки обвинувачений у показаннях не може назвати деталі, факт вчинення крадіжки ОСОБА_5 не підтверджено стороною обвинувачення належними та допустимими доказами. У задоволені цивільного позову за цих підстав також просила відмовити.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява потерпілої про розгляд справи у її відсутності. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду, підтримує цивільний позов, просить його задовольнити.

Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, надано наступні докази, які досліджено судом:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2023 від ОСОБА_6 про викрадення 07.09.2023 бензопили марки «Штиль» чорного кольору з оранжевими вставками;

- заява від ОСОБА_6 про дозвіл на проведення слідчих дій від 09.09.2023;

- протокол огляду місця події від 09.09.2023, згідно якого було проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого був оглянутий будинок з господарською будівлею, з якого вчинено крадіжку бензопили марки «Штиль»;

- рапорт інспектора чергового відділу поліції №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 10.09.20 про надходження по службі 102 повідомлення ОСОБА_6 про вчинене 07.09.2023 кримінальне правопорушення про викрадення бензопили, є підозрювані;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.11.2023, згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_5 , який проживає в с. Троковичі Житомирського району Житомирської області та підозрюється у крадіжці бензопили;

- висновок експерта від 30.11.2023, згідно якого ринкова вартість пили бензинової торговельної марки «Stihl», моделі «MS 170» станом на 07.09.2023 становила 4199 грн 30 коп.;

- висновок судово-психіатричного експерта від 05.12.2023, згідно якого ОСОБА_5 під час клінічного дослідження надав пояснення експертам по суті справи, не заперечував свою причетність до скоєного; під час вчинення інкримінованого йому діяння виявляв клінічні ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на час проведення експертизи виявляє клінічні ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин, викладених у досліджених судом доказах.

Порушень вимог ст.87 КПК України не установлено.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, кожний окремо та в сукупності узгоджуються з показаннями обвинуваченого та один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для виправдування обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст.185 КК України згідно доводів захисника про недоведеність факту вчинення крадіжки ОСОБА_5 , оскільки факт вчинення вказаного кримінального правопорушення доведений показаннями обвинуваченого та сукупністю письмових доказів.

Крім того, доводи захисника, що під час вчинення інкримінованого діяння обвинувачений виявляв клінічні ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, тому не підлягає кримінальній відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки згідно п.23.2, 23.4 висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, тобто в силу ч. 1 ст. 19 КК України є осудним.

ІІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі №569/1111/16-к, "проникнення як кваліфікуюча ознака… передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки "проникнення" не має… При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки "проникнення у житло, інше приміщення чи сховище" … вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном".

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин вчинення злочинів, суд вважає доведеною кваліфікуючу ознаку «проникнення у приміщення».

Враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, строк дії якого станом на 07.09.2023 продовжено, тому інкриміноване кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ознакою вчинення в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, - за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_5 є суб`єктом зазначеного злочину.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання за ч.4 ст. 185 КК України, суд ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином проти власності, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання та закладом, де виховувався як особа позбавлена батьківського піклування характеризується негативно, схильний до крадіжок, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не одружений, не працюючий, утриманців не має.

Водночас суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_5 несе високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі можливе.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві. Аналізуючи викладене, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.50, 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, ближче до нижньої межі, яке належить відбувати реально.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 двічі засуджений, останній раз вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, яке відбуває реально, згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2025 про застосування покарання за наявності кількох вироків, а відтак ОСОБА_5 скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення до постановлення попередніх вироків.

Враховуючи вказане, ОСОБА_5 слід призначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, необхідно зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього кодексу.

На переконання суду, визначення обвинуваченому такого покарання повністю відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Обрання такого способу призначення покарання у цій ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

V. Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_6 поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якого цивільний позивач просить стягнути на її користь з ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 4199,30 грн, завданої внаслідок скоєння злочину.

Цивільний позов обґрунтований тим, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які виразились у крадіжці належного їй майна, а саме бензопили марки «Stihl», моделі «MS», вартістю 4199 грн 30 коп., їй завдано шкоди на вказану суму.

Цивільний позивач ОСОБА_6 у заяві від 25.04.2024 цивільний позов підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор у судових дебатах просила задовольнити цивільний позов.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов визнав, не заперечив проти його задоволення.

Захисник у задоволені цивільного позову просила відмовити.

Дослідивши зміст цивільного позову, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 Цивільного кодексу України. За статтею 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є відшкодування шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст.1166 ЦК України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що шкода, завдана потерпілій ОСОБА_6 , заподіяна злочинними діями ОСОБА_5 , та документально підтверджена, у зв`язку з чим позов, заявлений потерпілою саме до обвинуваченого є обґрунтованим. До того ж суд вважає, що визнання обвинуваченим цивільного позову ОСОБА_6 за встановлених судом обставин не суперечить закону, а тому задовольняє цивільний позов у повному обсязі.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4199 (чотири тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн 30 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_8