У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000276 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-якою звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, кримінальне провадження №0000276 стосовно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрито.

учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області)

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. У ході апеляційного розгляду повторно дослідити: клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, довідку лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради від 03.12.2024, обвинувальний акт.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження №0000276 від 04 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», в сумі року в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто один) гривень 80 (вісімдесят) копійок. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Зауважує, що стороною захисту, при зверненні до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 з підстав добровільного звернення за медичною допомогою з приводу лікування від наркоманії, жодних відомостей про те, що обвинувачений звертався до лікарської установи, пройшов обстеження в порядку, передбаченому Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та йому був встановлений діагноз «наркоманія», надано не було. Фактично судом не було встановлено першої та найголовнішої умови для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, а саме того, чи страждає ОСОБА_6 від наркотичної залежності, чи звертався він до лікарської установи для проходження медичного обстеження в умовах стаціонару та чи був встановлений йому відповідний діагноз, від якого він мав пройти курс лікування, що в подальшому стало б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Стверджує, що суду надано довідку лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради від 03.12.2024, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.12.2024 знаходиться на лікуванні з діагнозом: синдром залежності від стимуляторів. Часткова ремісія. Інших фактичних даних про звернення ОСОБА_6 до лікарської установи для лікування від наркоманії та проведення медичного обстеження матеріали кримінального провадження не містять. Крім того, з наданої до суду довідки лікаря - нарколога вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться на амбулаторному лікуванні, про що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив, та проходить лікування з діагнозом: синдром залежності від стимуляторів.

На думку прокурора, судом не встановлено та не підтверджено матеріалами кримінального провадження факту наявності у ОСОБА_6 діагнозу «наркоманія» за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в той час як стороною обвинувачення ОСОБА_6 , згідно обвинувального акта висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних (PVP) речовин без мети збуту, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта, 04.10.2024 близько 11:20 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 прийшов за координатами 48.070365,30.870706, що розташовані по вулиці Київській міста Первомайськ Миколаївської області. В подальшому, з метою пошуку та незаконного зберігання психотропної речовини, завідомо знаючи про її місцезнаходження, ОСОБА_6 попрямував до посадки неподалік від узбіччя дороги, яке розташоване за вказаними координатами, де через декілька хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, на вказаній ділянці місцевості, маючи на меті незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, шукав прозорий полімерний ZIP -пакет із психотропною речовиною. Реалізуючи свій умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність свого діяння, ОСОБА_6 на вказаній ділянці місцевості, в посадці неподалік узбіччя, що розташоване за координатами 48.070365,30.870706, знайшов на землі під опалим листям прозорий полімерний ZIP-пакет із психотропною речовиною PVP. Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений спосіб, шляхом привласнення знайденого, придбав психотропну речовину PVP, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_6 помістив прозорий полімерний ZIP-пакет із психотропною речовиною PVP до лівої нагрудної кишені сорочки, в яку був одягнений, та став незаконно зберігати вказану речовину при собі для власного вживання, без мети збуту. Після цього ОСОБА_6 вийшов з посадки на узбіччя дороги та попрямував по вул. Київська м. Первомайськ Миколаївської області, де був зупинений задля перевірки документів у відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» дільничним офіцером поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, який виконував службові обов`язки на обслуговуваній території. В подальшому, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції для огляду і вилучення прозорий полімерний ZIP-пакет із кристалічною речовиною, який відповідно висновку експерта містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме PVP, маса якого у складі речовини становить 0,6287 г.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 всупереч вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину PVP, віднесену до психотропних речовин, обіг якої заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Згідно таблиці 2, затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», вага вилученої у ОСОБА_6 речовини PVP ¬у розмірі 0,6287 г на 0,4787 г перевищує граничну межу невеликих розмірів, встановлену для даного виду психотропної речовини.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання, яке було підтримане обвинуваченим, про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу і початком лікування від наркоманії. на підтвердження чого надала довідку лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради від 03.12.2024 року, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.12.2024 року знаходиться на лікуванні з діагнозом: синдром залежності від стимуляторів. Часткова ремісія.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Кримінальне провадження №0000276 від 04 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрито.

Задовольняючи клопотання захисника, суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно звернувся до медичного закладу та розпочав лікування від наркоманії, а тому вважав, що клопотання захисника слід задовольнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження - закрити.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Законність судового рішення повинна базуватись на правильному застосування норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не дотримався вказаних вимог Кримінального процесуального законодавства, допустив істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У висновку щодо застосування норми права, сформульованому у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі №357/11205/19, вказано наступне.

Згідно з ч.4 ст.309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Добровільним в контексті ч.4 ст.309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Згідно позиції об`єднаної палати для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК України суду належить встановити умови для їх застосування, а саме: чи страждає особа на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" обвинуваченій особі було встановлено діагноз "наркоманія".

Положеннями ч.4 ст.309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При цьому, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Водночас для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону №62/95-ВР, які містять дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»; медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Статтею 413 КПК передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, окрім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК суду першої інстанції належало встановити чи страждав ОСОБА_6 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" обвинуваченому було встановлено діагноз "наркоманія".

Проте, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, суд належним чином не перевірив наявність вказаних умов.

У цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні з діагнозом: синдром залежності від стимуляторів. Часткова ремісія, що підтверджується довідкою лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради від 03.12.2024 року.

Разом з цим, згідно приписів ст.12 Закону № 62/95-ВР діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією. Аналогічна норма є і в п. 7 Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженого на виконання ст.13 Закону № 62/95-ВР спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України № 158/417 від 16 червня 1998 року.

В свою чергу, відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч. 4 ст. 309 КК, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19, для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК (щодо встановлення наявності передбачених у цій нормі умов для звільнення від кримінальної відповідальності) суду належить визначити, зокрема, і те, чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону № 62/95-ВР, обвинуваченій особі було встановлено діагноз "наркоманія".

Колегія суддів в даному випадку зауважує, що із зазначеної довідки від 03.12.2024 року Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради, є недоведеним факт дійсності встановлення ОСОБА_6 діагнозу «наркоманія» за результатами проходження медичного обстеження відповідно до наведеного вище Закону й Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами.

Із врахуванням таких обставин, суд першої інстанції, передчасно прийшов до висновку щодо наявності підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України, для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України.

Наявна в матеріалах справи копія медичної довідки 03.12.2024 року Комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради, не підтверджує, що за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" ОСОБА_6 було встановлено діагноз "наркоманія", а тому рішення суду першої інстанції, що зазначені у цій довідці дані дають підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, є необґрунтованими та передчасними.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в той час як стороною обвинувачення ОСОБА_6 згідно обвинувального акта висунуто обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних (PVP) речовин без мети збуту, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК), у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.

ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді