Справа № 203/5026/24
Провадження № 1-кп/0203/576/2025
У Х В А Л А

05.05.2025 року Колегія суддів Центрального районного суду м. Дніпра

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши закритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002808 від 04.09.2024 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Українськ, Покровського району, Донецької області, гр. України, раніше не судимої, одруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

встановила:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

Прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зник ризик, зазначений у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання міри запобіжного заходу, а саме обвинувачена з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_7 зареєстрована та до моменту затримання проживала у м. Українську, Покровського району, Донецької області, тобто на території області, в якій на даний час відбуваються активні бойові дії, де лінія бойового зіткнення в повній мірі не контролюється органами державної влади України, вказаний факт може призвести до ухилення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Також прокурор зазначає, що в місті проживання обвинуваченої наявне значна кількість військових, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить їй продовжити або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати судовому розгляду, попередивши спільників про дату, час, місце розгляду. Одночасно обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування. Крім того враховуючи спосіб вчинення обвинуваченою злочину за допомогою інтернет ресурсів - остання, може дистанційно видалити переписку, повідомити спільників про розкриття злочину та форми, способи діяльності правоохоронних органів. Також обвинувачена може незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні: оскільки ОСОБА_7 в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, вмовлянь незаконно впливати на свідків, експерта які на даний час ще не надали суду свої покази, однак відомі обставини скоєння злочину.

Прокурор у своєму клопотання зазначає, що крім того, враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_7 до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, не продовження стосовно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення нею нового кримінального правопорушення, або продовження злочину, в якому підозрюється. Окрім того, обвинувачена, офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу, що може свідчити про можливість залишення обвинуваченою місця мешкання.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, свідків не має, на експерта вона не може якимось чином впливати, тому просила застосувати підзахисній більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів приходить до висновку, щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинуваченій ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався останній раз ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року строком до 12 травня 2025 року

Обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у злочині проти основ національної безпеки України, тобто у скоєні особливо тяжкого злочину, тому суд приймає до уваги тяжкість покарання у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даних про її офіційне працевлаштування та джерела доходів до затримання відсутні. Приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану та тимчасову окупацію територій, де проживає обвинувачена та відсутність контролю за зобов`язаннями обвинуваченої, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується, отже запобігання зазначених ризиків можливо лише шляхом тримання обвинуваченої під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Тому суд вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів що обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі, немає. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 липня 2025 року.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Центральний районний суд м. Дніпра.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2