Справа № 461/3282/25
Провадження № 1-кс/461/2560/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова Львівської області, громадянина України, українця, не депутата, не адвоката, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, у межах кримінального провадження № 0000456, відомості про яке 31 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до слідчого судді Галицького районного суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень з покладенням на останнього терміном на 2 місяці наступні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, відомості про яке 31 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаною особою, у період дії загальної мобілізації відповідно до указу президента України №2105-ІХ від 03.03.2022, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 19.02.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виконуючи дії спрямовані на уникнення від мобілізації, за попередньою змовою з особами факт вчинення кримінального правопорушення, якими виділено у окреме кримінальне провадження, підробили офіційний документ, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, що відповідно до наказу № 610 від 21.11.2017 міністра оброни України п. 2 порядку, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного виготовляються самостійно районними (міськими) військовими комісаріатами, відповідними органами Служби безпеки України, підрозділами Служби зовнішньої розвідки України, шляхом надання персональних даних та власної фотографії у невстановлений органом досудового розслідування шлях.

У подальшому, у невстановлений органом досудового розслідування час, однак не швидше ніж 19.02.2024, ОСОБА_5 за невідомих обставин отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням, що останній непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. із вклеєним штрих-кодом *2* та проставленими печатками, а саме: гербова печатка « ІНФОРМАЦІЯ_3 *Код НОМЕР_2 *», печатка «Взято на військовий облік», «Знято з військового обліку» із підписами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ являється підробленим.

У подальшому, 28.05.2024 о 00:04 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, шляхом використання завідомо підробленого діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, керуючись прямим умислом спрямованим на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що військово-обліковий документ ЛЗ №007420 у якому зазначено, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. зі вклеєним штрих-кодом *2*, є підробленим, перебуваючи у пункті пропуску «Шегині», що розташований у с. Шегині Яворівського району Львівської області використав вищевказані завідомо підроблені документи шляхом їх пред`явлення та надання інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , з метою подальшого перетину державного кордону України.

Користуючись вказаними документами ОСОБА_5 28.05.2024 о 00:04 год. здійснив перетин державного кордону України у період дії воєнного стану ввівши в оману шляхом пред`явлення інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 підробленого документа, а саме військово-облікового документа ЛЗ №007420, фактично не маючи законних підстав для перетину державного кордону України в період дії воєнного стану.

Окрім цього, у ході досудового розслідування встановлено, що 07.06.2024 о 20:36 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, шляхом використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, повторно, керуючись прямим умислом спрямованим на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що військово-обліковий документ ЛЗ №007420, у якому зазначено, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. із вклеєним штрих-кодом *2*, є підробленим, перебуваючи в пункті пропуску «Рава-Руська», що розташований в с. Рава-Руська, Львівського району Львівської області використав вищевказані завідомо підроблені документи шляхом їх пред`явлення та надання інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 , з метою подальшого перетину державного кордону України.

Користуючись вказаними документами ОСОБА_5 07.06.2024 о 20:36 год. здійснив перетин державного кордону України в період дії воєнного стану ввівши в оману шляхом пред`явлення інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 підробленого документа, а саме військово-облікового документа ЛЗ №007420, фактично не маючи законних підстав для перетину державного кордону України в період дії воєнного стану.

У подальшому, 07.07.2024 о 01:47 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, шляхом використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, повторно, керуючись прямим умислом спрямованим на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що військово-обліковий документ ЛЗ №007420, у якому зазначено, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. із вклеєним штрих-кодом *2*, є підробленим, перебуваючи в пункті пропуску «Солотвино», що розташований в селищі Солотвино, Тячівського району Закарпатської області використав вищевказані завідомо підроблені документи шляхом їх пред`явлення та надання інспекторам Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою подальшого перетину державного кордону України.

Користуючись вказаними документами ОСОБА_5 07.07.2024 о 01:47 год. здійснив перетин державного кордону України в період дії воєнного стану ввівши в оману шляхом пред`явлення інспекторам Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підробленого документа, а саме військово-облікового документа ЛЗ №007420, фактично не маючи законних підстав для перетину державного кордону України в період дії воєнного стану.

У подальшому, 29.07.2024 о 07:45 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, шляхом використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, повторно, керуючись прямим умислом спрямованим на використання завідомо підроблених документів, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що військово-обліковий документ ЛЗ №007420, у якому зазначено, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. із вклеєним штрих-кодом *2*, є підробленим, перебуваючи в пункті пропуску «Шегині», що розташований в с. Шегині, Яворівського району Львівської області використав вищевказані завідомо підроблений документ шляхом пред`явлення та надання інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_11 , з метою подальшого перетину державного кордону України.

Користуючись вказаним документом ОСОБА_5 29.07.2024 о 07:45 год. здійснив перетин державного кордону України в період дії воєнного стану ввівши в оману шляхом пред`явлення інспекторам Державної прикордонної служби України ОСОБА_11 підробленого документа, а саме військово-облікового документа ЛЗ №007420, фактично не маючи законних підстав для перетину державного кордону України в період дії воєнного стану.

У подальшому, 14.09.2024 о 22:02 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, шляхом використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, повторно, керуючись прямим умислом спрямованим на використання завідомо підроблених документів, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що військово-обліковий документ ЛЗ №007420, у якому зазначено, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 40а гр. II наказу МОУ №408-08р. із вклеєним штрих-кодом *2*, є підробленим, перебуваючи в пункті пропуску «Рава-Руська», що розташований в с с. Рава-Руська, Львівського району Львівської області використав вищевказані завідомо підроблений документ шляхом пред`явлення та надання інспектору Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 , з метою подальшого перетину державного кордону України.

Користуючись вказаним документом ОСОБА_5 29.07.2024 о 07:45 год. здійснив перетин державного кордону України в період дії воєнного стану ввівши в оману шляхом пред`явлення інспекторам Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 підробленого документа, а саме військово-облікового документа ЛЗ №007420, фактично не маючи законних підстав для перетину державного кордону України в період дії воєнного стану.

22 квітня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується, підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб, та у використанні завідомо підробленого документа, вчиненого повторно. тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом про виявлення злочину;

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів;

-відповіддю із АДПСУ щодо перетину державного кордону України ОСОБА_5 ;

-відповідями з 7-го прикордонного та НОМЕР_3 прикордонних загонів щодо перетину державного кордону ОСОБА_5 із копіями пред`явлених ОСОБА_5 документів, що стали підставою для безперешкодного перетину державного кордону України;

-протоколами допиту працівників ДПСУ в якості свідків;

-висновком проведення судової-технічної експертизи;

-висновком проведення судової-почеркознавчої експертизи;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вищевказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла до висновків, що:

-наявні докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

-у разі визнання винним, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

-вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду.

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків.

3) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

4) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тому оцінюючи особу підозрюваного, характер та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_5 враховуючи наявність вищевказаних ризиків, вважає, що відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Враховуючи наведене, сторона обвинувачення вважає, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави слід визначити розмір такої, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у розмірі саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

Саме такий розмір застави, на думку сторони обвинувачення, забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

У зв`язку з наведеним просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд клопотання у його відсутності та відсутності прокурора. Зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судове засідання не з`явились, просили здійснювати розгляд клопотання за їх відсутності, проти клопотання не заперечують.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону перебуває кримінальне провадження за № 0000456, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, відомості про яке 31 березня 2025 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

22 квітня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується, підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб, та у використанні завідомо підробленого документа, вчиненого повторно. тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно з позицією, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня ймовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

У цьому випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти до висновку, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчій судді на цій стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують орган досудового розслідування, є ймовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у цьому випадку оголошена ОСОБА_5 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідча суддя вважає, що наведені слідчим, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідча суддя враховує: особу підозрюваного; наявність офіційно зареєстрованого місця проживання; відсутність даних про притягнення до кримінальної відповідальності; мету застосування запобіжного заходу, а також положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, санкція статті якого передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, санкція статті передбачає штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Окрім цього, вік та матеріальний стан підозрюваного дозволяють безперешкодно покинути йому територію України в умовах дії воєнного стану.

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

3) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

4) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі без покладених на нього обов`язків, ОСОБА_5 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані у ході досудового розслідування, давати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань у ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідча суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання чи порука.

Оцінюючи потреби досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, слідча суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави.

ОКрім того, слід зазначити, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. (ч. 1 ст.182 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

При визначенні розміру застави слідча суддя враховує, що її розмір покликаний, у першу чергу, забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів підчас здійснення кримінального провадження та належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Беручи до уваги відомості про особу підозрюваного, його майновий стан, особливості життєдіяльності, а також обставини кримінального правопорушення і ступінь тяжкості його наслідків, слідча суддя вважає за можливе визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що у цьому випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти вказаним ризикам та не є завідомо непомірним для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

Окрім того, слід зазначити, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідча суддя не встановила. При цьому, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, у разі внесення застави необхідним є покладання на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 194, 196, 309 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А :

1.Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень.

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 терміном на 2 місяці, тобто до 24 червня 2025 року включно, такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу;

2) не відлучатися за межі Львівської області, та не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу; при цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень; застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000456 від 31 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_13