Справа № 738/426/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/411/25
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання ДУ Менська виправна колонія №91 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання місцевий суд вказав на те, ОСОБА_8 відбув більше двох третин строку покарання, має сумлінну поведінку, працював та має заохочення, проте ч. 3 ст. 81 КК України не передбачено застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засуджених за корупційний тяжкий злочин, за який вів відбуває покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання ДУ Менська виправна колонія №91 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Вважає, що суд припустився довільного тлумачення ст. 81 КК України та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . Вказує, що суд не врахував того, що законодавством встановлюється пряма заборона застосування умовно-дострокового звільнення до осіб, які вчинили корупційні злочини невеликої тяжкості; засуджені за корупційні злочини середньої тяжкості мають право на умовно-дострокове звільнення після фактичного відбуття 2/3 строку покарання на відміну від засуджених за злочини середньої тяжкості інших видів, у яких таке право з`являється після фактичного відбуття ? строку покарання. Зазначає, що враховуючи відсутність прямої заборони застосування умовно-дострокового звільнення за тяжкі та особливо тяжкі корупційні злочини, право на даний вид у засуджених настає на загальних підставах, тобто після відбуття 2/3 або ? строку призначеного судом покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання ДУ Менська виправна колонія №91 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Вважає, що суд на власний розсуд застосував критерії та умови, визначені приписами ст. 81 КК України. Наголошує на незаконності застосування судом будь-яких обмежень цього інституту звільнення від відбування покарання. Звертає увагу на неоднозначність у прийнятті рішень судами з цього питання.

Заслухавши доповідача, позицію засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з викладених в них вимог, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Разом із цим, частиною 3 цієї статті встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

За змістом примітки до ст.45 КК України, корупційними злочинами, відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368, 368-3-369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що 17.06.2021 ОСОБА_8 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 70 КК України до семи років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_8 позбавлено звання лейтенант поліції. Зараховано у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 21.12.2017 по 27.12.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 17.06.2020.

Згідно з цим вироком, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, який у відповідності з вимогами ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та в силу положень ст. 45 КК України є корупційним.

Відповідно, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до ОСОБА_8 застосовано бути не може згідно ч. 3 ст. 81 КК України.

Враховуючи вищенаведене, незважаючи на відбуття ОСОБА_8 більше двох третин строку покарання, на його сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого, місцевий суд дійшов до правильного висновку щодо неможливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисту щодо неправильного тлумачення судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.3 ст.81 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки положення цього закону є чіткими та жодних сумнівів і протиріч не викликають, адже в пунктах 2, 3 ч.3, ст. 81 КК України не передбачено можливості застосування умовно-дострокового звільнення до осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі корупційні злочини.

Посилання засудженого на інші ухвали суддів, якими особам, які засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, були задоволені клопотання установи та звільнені умовно-достроково від відбування покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані судові рішення не мають преюдиційного значення для суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали місцевого суду про умовно-дострокове звільнення та не спростовує обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання адміністрації установи щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , оскільки законодавством не передбачено можливості для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засуджених за тяжкий корупційний злочин, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог їх апеляційних скарг слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 , а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ДУ Менська виправна колонія №91 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4