Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1696/23
Провадження № 1-кп/542/12/25
В И Р О К

іменем України

14 липня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000123 від 12.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Горлівка, Микитівського району, Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-24.03.2023 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Полтавському районному секторі № 6 філії Державної установи «Центр пробацїї» в Полтавській області з 26.04.2023, як особа, засуджена згідно з вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 надійшов на виконання до Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробацїї» в Полтавській області 26.04.2023.

11.05.2023 працівником Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробацїї» в Полтавській області спільно з працівником поліції здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . При безпосередньому спілкуванні ОСОБА_4 була ознайомлена з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджена про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбуття покарання, а також за ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, про що остання ознайомлена під підпис. Від отримання направлення до органу місцевого самоврядування про виконання покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 відмовилася та надала пояснення про відмову від відбування покарання згідно з вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023.

В подальшому ОСОБА_4 представниками пробації 26.05.2023 викликано до Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області на 08.06.2023 для виконання вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023. Остання отримала виклик 03.06.2023 та до органу пробації за адресою: Полтавська область, сел. Нові Санжари, площа Перемоги, 1, не з`явилася без поважних причин.

10.07.2023 працівником Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області спільно з працівником поліції повторно було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яку при спілкуванні повторно попереджено про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт за ст. 389 КК України та надано виклик до Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області на 13.07.2023, проте остання не з`явилася без поважних причин. 10.07.2023 під час спілкування з представником пробації та під час написання пояснення ОСОБА_4 зазначила, що вона повторно ознайомлена з правовими наслідками ухилення від відбування покарання, призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 у виді 100 годин громадських робіт, попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст.389 КК України, та відмовляється отримувати направлення для відбування покарання та відбувати покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Окрім того, ОСОБА_4 не з`являлась за викликами до органу пробації за адресою: Полтавська область, сел Нові Санжари, площа Перемоги, 1, без поважних на те причин, а саме: 03.05.2023, 11.05.2023, 26.05.2023, 08.06.2023, 13.07.2023, 24.07.2023.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт за вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених вимог відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме: порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для неї об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт, будучи засудженою до даного виду покарання вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, ігнорувала вимоги законодавства, умисно ухилялася від покладених на неї обов`язків та для відбування громадських робіт без поважних причин не з`явилася протягом травня - липня 2023 року за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк для подальшого направлення на громадські роботи, підтверджуючих поважність причин неявки документів не надала, відмовилася отримувати направлення на громадські роботи та категорично відмовилася від відбування покарання, чим допустила грубе невиконання встановлених обов`язків та порушення порядку та умов відбування покарання, тим самим ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого її було засуджено вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023, тобто скоїла кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України не визнала в повному обсязі.

Допитавши обвинувачену, свідків, дослідивши письмові та речові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України доведена повністю.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року вона не відбувала покарання у вигляді громадських робіт, оскільки вважає такий вирок незаконним. Вказаний вирок вона отримувала в суді, його вона не оскаржувала, до захисника з цього питання не зверталась. Виклики до органу пробації, які приходили рекомендованими листами, вона отримувала, однак жодного разу до органу пробації вона не зявилась. Її викликали в червні та в липні 2023 року. Також представники органу пробації розяснювали їй порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт та попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від відбуття покарання. Двічі влітку 2023 року представники органу пробації приїжджали за її місцем проживання та розяснювали їй про необхідність відбування покарання та попереджали про кримінальну відповідальність за не відбування покарання за вироком суду. Однак вона відмовилась від отримання направлення до органу місцевого самоврядування для відпрацювання громадських робіт, оскільки вона не визнає вирок суду щодо неї. З цих же підстав вона відмовилась від виконання вказаного вироку, про що повідомила працівникам органу пробації та виклала це в своїх письмових поясненнях. Крім того вважає, що на неї вчинявся тиск, оскільки за її місцем проживання приїжджали працівники органу пробації з працівниками поліції, старостою села, що створювало напружену ситуацію та її залякувало. Разом з тим на її позицію такий тиск не вплинув, й вона дійсно вважала та вважає вирок суду незаконним, через що й відмовилась відбувати покарання. Вважає, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, оскільки від виконання вироку вона не ухилялась, вона весь час перебувала вдома й працівникам органу пробації було про це відомо, а відмовилась від відбування покарання, оскільки вважає вирок суду незаконним.

Аналізуючи показання обвинуваченої, суд зазначає, що ОСОБА_4 підтвержує, що отримувала копію вироку, що їй працівниками органу пробації були роз`яснені умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, що вона отримувала виклики від органу пробації, однак жодного разу до органу пробації не з`явилась, вона була попереджена про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання. Двічі за місцем її проживання приїжджали працівники пробації й вона відмовилась в категоричній формі від виконання вироку та відбуття покарання у виді громадських робіт, про що надавала письмові пояснення.

Так, частиною 2 ст.389 КК України передбачено відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Об`єктом цього кримінального правопорушення є правосуддя в частині встановленого порядку виконання вироків суду. Об`єктивна сторона полягає в ухиленні від відбування громадських робіт. Ухилення від відбування громадських робіт - це невиконання особою, яка засуджена до цього виду покарання, обов`язку у вільний від роботи чи навчання час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, вид яких визначено органами місцевого самоврядування, протягом строку, вказаного у вироку суду. Ухилення у цьому випадку може полягати у нез`явленні для виконання таких робіт, безпосередній відмові виконувати визначену для засудженого роботу тощо. Так, зазначеним вище ухиленням є, зокрема: невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; більше двох разів невихід на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця. Це кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у ст.389 КК України діянь. Його суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Як убачається з матеріалів справи, 24 березня 2023 року Новосанжарським районним судом Полтавської області ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Це судове рішення було ухвалено, зокрема, за участю обвинуваченої (том 1 а.с.104-106).

Новосанжарським районним судом Полтавської області видано розпорядження, відповідно до якого 25 квітня 2023 року зазначений вище вирок набрав законної сили та підлягає виконанню (том 1 а.с.103).

26 квітня 2023 року цей вирок надійшов для виконання до Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, що підтверджується відповідним повідомленням центру пробації (а.с.8 ос.сп.) та цього ж дня ОСОБА_4 була поставлена на облік у Полтавському РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області (а.с.9 ос.сп.).

26.04.2023 року ОСОБА_4 було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 03 травня 2023 року на 09:00 год. у зв`язку з виконанням вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року (а.с.11 ос.сп.).

В призначений день ОСОБА_4 до органу пробації не з`явилася.

04.05.2023 року ОСОБА_4 було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 11 травня 2023 року на 09:00 год. у зв`язку з виконанням вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року (а.с.16, 17 ос.сп.).

З довідки начальника Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області (а.с.22 ос.сп.) вбачається, що 11.05.2023 року начальником Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_7 , провідним інспектором Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_8 особисто, спільно з ПОГ СВГ ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та старостою Руденківського старостинського округу ОСОБА_10 , для встановлення місця перебування ОСОБА_4 здійснено виїзд за місцем проживання засудженої, а саме АДРЕСА_1 . В ході виїзду встановлено, що засуджена в категоричній форм відмовилась від відбування покарання у виді громадських робіт, про що зазначила письмово.

Так, 11.05.2023 року ОСОБА_4 була ознайомлена інспектором центру пробації з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджена про те, що в разі ухилення від відбування покарання її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, що вона засвідчила своїм підписом (а.с.26 ос.сп.).

При цьому, 11.05.2023 року у письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначила, що вона відмовляється від відбування покарання, призначеного їй вироком Новосанжарського районного суду від 24.03.2023 року, а саме 100 (ста) годин громадських робіт. Із наслідками відмови від відбування призначеного судом покарання та положеннями ст.389 КК України ознайомлена. Пояснення написано власноруч, в чому підписується (а.с.27 ос.сп.).

19.05.2023 року ОСОБА_4 було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 26 травня 2023 року на 09:00 год. у зв`язку з виконанням вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року. (а.с.36, 39 ос.сп.).

Та 26.05.2023 року направлено виклик на 08 червня 2023 року на 09:00 год, який вона отримала 03.06.2025 року (а.с. 37, 38, 56 ос.сп.).

За викликами ОСОБА_4 не зявилася.

З довідки начальника Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області (а.с.64 ос.сп.) вбачається, що 10.07.2023 року начальником Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_7 , особисто, спільно з ПОГ СВГ ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та старостою Руденківського старостинського округу ОСОБА_10 , для встановлення місця перебування ОСОБА_4 здійснено виїзд за місцем проживання засудженої, а саме АДРЕСА_1 . В ході виїзду встановлено, що засуджена в категоричній форм відмовилась від відбування покарання у виді громадських робіт, про що зазначила письмово.

У письмових поясненнях, наданих 10.07.2023 року ОСОБА_4 зазначила, що вона повторно ознайомлена з правовими наслідками ухилення відбування покарання, призначеного їй вироком Новосанжарського районного суду у виді 100 (ста) годин громадських робіт передбаченими ст.389 КК України. Повторно повідомляє, що вона в категоричній формі відмовляється виконувати призначене судом покарання, отримувати направлення для відбування громадських робіт. Додатково повідомляє, що виклики, надіслані органами пробації, отримувала (а.с.65 ос.сп.).

10.07.2023 року ОСОБА_4 винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, про що їй було роз`яснено (а.с.66 ос.сп.).

Крім того, 10.07.2023 року ОСОБА_4 вручено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 13.07.2023 року, про що мається її підпис про отримання (а.с.67 ос.сп.).

14.07.2023 року ОСОБА_4 було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 24 липня 2023 року на 09:00 год. у зв`язку з виконанням вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року та у зв`язку з неявкою за викликом на 13.07.2023 року (а.с.71 ос.сп.).

Досліджені докази доводять, що ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомлена із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, в категоричній формі відмовилась від відбування покарання у вигляді громадських робіт, до якого її було засуджена вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року. На виклики до уповноваженого органу з питань пробації не з`явилась жодного разу та двічі письмово зазначила про відмову відбувати покарання.

Матеріали особової справи №05/2023 року ОСОБА_4 , засудженої Новосанжарським районним судом Полтавської області 24.03.2023 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.08.2023 року, згідно з протоколом огляду від 11.08.2023 року, оглянуто та постановою дізнавача від 11.08.2023 року визнано речовим доказом (а.с. 138-139, 140, 141-143, 144-147, 148).

Наведені вище обставини підтверджуються й показаннями свідків, допитаних судом в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_7 , яка є начальником Полтавського районного сектору №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Полтавському РС №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, як засуджена за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 березня 2023 року за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Вказана справа перебувала на виконанні у інспектора ОСОБА_11 , а на даний час у - інспектора ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 викликалася для постановки на облік до відділу пробації двічі, однак за викликами, які отримувала, вона не з`являлася. Двічі за місцем її проживання: в АДРЕСА_1 . був здійнений виїзд. При цьому ОСОБА_4 в категоричній формі повідомила, що відмовляється відбувати призначене судом покарання, про що написала письмове пояснення. Так, перший виїзд мав місце в травні 2023 року разом з інспектором, старостою ОСОБА_12 , поліцейським ОСОБА_9 . ОСОБА_4 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, про що відібрано підписку, також ОСОБА_4 вона особисто пояснювала, що у разі невиконання вироку суду, вони мають складати матеріали щодо притягнення до її кримінальної відповідальності. Однак, ОСОБА_4 повідомила, що відмовляється від виконання вироку та написала про це письмово, обгрунтовуючи це тим, що вважає себе невинуватою у вичненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за що її було засуджено.

Другий раз до неї приїжджали в липні 2023 року, оскільки вона продовжувала не з`являтися за викликами до органу пробації та щодо неї були розпочаті першочергові розшукові заходи. Під час виїзду їй вручали повістки про виклик, які вона порвала і викинула.

Виклик, який їй був вручений, вона порвала і наголосила, що ні з`являтися, ні відбувати покарання вона не буде, бо вважає себе невинуватою, та вважає, що усі звинувачення проти неї сфабриковано. Її знову попередили про кримінальну відповідальність.

Пояснення ОСОБА_4 писала добровільно, ніхто її не залякував та не погрожував, все було зафіксовано, в тому числі й на відео, з метою підтвердження таких обставин.

Староста села була залучена з метою показати місце проживання ОСОБА_4 . Коли вони приїхали у старостат, там був поліцейський ОСОБА_9 , який також поїхав з ними.

В подальшому ОСОБА_4 неодноразово викликалася до органу пробації, однак жодного разу не з`явилась.

Свідок ОСОБА_10 , яка є старостою Руденківського старостинського округу виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради в судовому засіданні показала, що її сповістили з Новосанжасрької селищної ради, що на відпрацювання 100 годин громадських робіт повинна прийти ОСОБА_4 за місцем її реєстрації в с.Великі Солонці. Всі документи щодо відбуття покарання, приходять в Новосанжарську селищну раду в юридичний відділ, після чого їй мало прийти відповідне розпорядження, й вона повинна контролювати таке відпрацювання. Але ОСОБА_4 не зявилася на відпрацювання громадських робіт, вона повідомила про це начальника органу пробації ОСОБА_7 та вони здійснили виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 для зясування причини неявки на відпрацювання громадських робіт. Перший виїзд мав місце 11.05.2023 року, в ході проведення бесіди з ОСОБА_13 вона повідомила, що відмовляється виходити відпрацьовувати громадські роботи, агресивно себе поводила, підписала документи, що відмовляється виходити на відпрацювання та виконання вироку. Другий раз ними був здійнений виїзд 10.07.2023 року. ОСОБА_4 знова відмовилася виходити на відпрацювання громадських робіт, про що підписала документи та написала пояснення. Такі пояснення вона писала самостійно, ніхто її не примушував. Вона категорично відмовилась від виконання вироку суду та відбуття громадських робіт, оскільки не визнавала себе винною за вироком суду. Під час таких бесід було застосовано відеофіксацію, й вона знімала це на свій мобільний телефон, на усне прохання поліцейського, щоб задокументувати відмову ОСОБА_4 від відбування покарання.

Свідок ОСОБА_9 , який є поліцейським офіцером громади ВП №3 Полтавського РУП, в судовому засіданні показав, що йому відомо, що на виконанні в органу пробації знаходиться вирок, за яким ОСОБА_4 була засуджена до 100 громадських робіт. За усним зверненням начальника Полтавського районного сектору №6 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_7 він разом з нею та старостою ОСОБА_10 виїжджали за місцем проживанням ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою охорони громадського порядку. Перший раз такий виїзд був 11.05.2023 року, під час бесіди щодо необхідності виконання вироку суду, ОСОБА_4 в категоричній формі відмовилася від відпрацьовування громадських робіт, про що були складені відповідні процесуальні документи. 11.06.2023 року він разом з іншим працівником пробації ОСОБА_14 знову приїжджали до ОСОБА_4 , але її не було вдома. Потім 11.07.2023 року він разом з ОСОБА_7 та старостою села приїхали до ОСОБА_4 й вона знову відмовилася від відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт. Ним застосовувалася відеозйомка, однак 11.05.2023 року він не зміг ввімкнути боді камеру, тому попросив старосту села знімати події на телефон. А 10.07.2023 року він знімав на свою боді камеру. ОСОБА_4 відмовлялась виконувати вирок та відбувати призначене покарання, оскільки вважала що вирок є незаконним. Таку відмову ОСОБА_4 висловлювала відразу, а потім її письмово фіксували. Ніхто не змушув ОСОБА_4 писати такі пояснення, вона їх писала самостійно. Вона ображала нецензурною лайкою працівників пробації та його.

Свідок ОСОБА_8 , яка є провідним інспектором Полтавського районного сектору №6 філії Державної установи центр пробації в Полтавській області, в судовому засіданні показала, 26.04.2023 року до Полтавського районного сектору №6 філії Державної установи центр пробації в Полтавській області надійшов вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області на виконання стосовно ОСОБА_4 . В той же день їй було направлено виклик на 03.05.2023, за яким вона не зявилася. Наступного дня їй направлено повторний виклик на 11.05.2023, за яким вона також не зявилася. Вказаний вирок спочатку перебував в провадженні у інспектора ОСОБА_14 , а після її звільнення в серпні 2023 року, знаходиться в її провадженні.

11.05.2023 вона, оскільки ОСОБА_14 перебувала у відпустці, начальник відділу пробації ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здійснили виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . В ході бесіди вона категорично відмовилася від виконання вироку суду та вдпрацювання покарання у виді 100 годин громадських робіт. Про що у неї було відібрано пояснення, які вона писала добровільно. Також складались повідомлення, підписка, довідка за результатами виїзду. ОСОБА_4 поводилася агресивно, висловлювалася нецензурно, ображала працівників пробації. ОСОБА_4 неодноразово надсилались виклики, які вона отримувала, однак жодного разу вона не зявилась до відділу пробації, до неї працівники пробації здійснювали виїзди декілька разів. Й на даний час ОСОБА_4 не відбуває громадські роботи.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні показала, що під час її роботи в Полтавському районному центрі №6 на посаді провідного інспектора з грудня 2022 року по липень 2023 року, в квітні 2023 року до неї на виконання надійшов вирок стосовно ОСОБА_4 . Для постановлення її на облік вона направляла їй виклики за адресою її проживання, виклики вона отримувала, однак до органу пробації не з`являлась. Після двох неявок, до неї був здійснений виїзд, інспектор ОСОБА_8 відібрала пояснення про те, що ОСОБА_4 відмовляється від відбування покарання, нею підписана заява та пояснення про те, що їй все зрозуміло. В поясненнях остання зазначала, що отримувала виклики, рвала їх і викидала. У червні 2023 року вона особисто виїжджала до ОСОБА_4 , однак її вдома не було. Жодного разу особисто з ОСОБА_4 вона не спілкувалася, її не бачила. ОСОБА_4 жодного разу до органу пробації не зявилась. Вона вживала всі заходи для її повідомлення та виклику. З зібраних матеріалів вона дізналась про те, що ОСОБА_4 не хоче відпрацьовувати громадські роботи, оскільки не вважає себе винною за вироком суду від 24.03.2023 року.

Обставини виїзду 11.05.2023 року та 10.07.2023 року під час здійснення наглядової пробації щодо засудженої ОСОБА_4 , проведення бесіди з приводу необхідності виконання вироку та відбуття покарання у вигляді громадських робіт, а також категорична відмова ОСОБА_4 від виконання вироку зафіксовано також на відеозаписах (том 1 а.с. 118, 121), які були досліджені судом в судовому засіданні.

Посилання захисника на недопустимість таких доказів, суд вважає безпідставними, враховуючи таке.

Так, відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Та згідно з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ може бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, наявні у справі DVD-R диски з відеозаписом обставин виїзду 11.05.2023 року та 10.07.2023 року під час здійснення наглядової пробації щодо засудженої ОСОБА_4 були добровільно надані старостою Руденківського старостинського округу ОСОБА_10 та начальником ВП №3 Полтавського РУП.

При цьому відповідні працівники були задіяні персоналом органу пробації під час здійснення наглядової пробації, що узгоджується зі ст.ст.10, 19 Закону України «Про пробацію», а також з п.27 ч.1 ст.23 Закону України «Про націнальну поліцію».

Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що надані дізнавачу відеозаписи було отримано поза процесуальним порядком. Наведеними кримінальними процесуальними нормами встановлено порядок отримання стороною обвинувачення від таких осіб дисків з відеозаписами, наданих за їх письмовими заявами на ім`я дізнавача (том 1 а.с. 117,120).

Разом з тим, суд вважає недопустимим доказом наданий відеозапис від 24.07.2023 року, на якому зафіксована розмова ПОГ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та дізнавача ОСОБА_15 з ОСОБА_4 , оскільки з даного відеозапису та протоколу перегляду відеозапису від 15.08.2023 року (том 1 а.с. 125, 126-127), не зрозуміло яка саме слідча дія в межах кримінального провадження проводилась дізнавачем за участю ОСОБА_4 та який процесуальний статус мала ОСОБА_4 , яка в подальшому набула статусу обвинуваченої. Надані ж ОСОБА_4 письмові пояснення від 24.07.2023 року, які долучені до матеріалів справи (том 1 а.с. 114,115), не є джерелом доказів, тому суд не використовує їх при ухваленні вироку.

Про факти вручення та отримання листів ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили свідки. При цьому ОСОБА_4 факт отримання викликів до органу пробації не заперечує.

Так, свідок ОСОБА_16 , який є водієм «Укрпошти» в судовому засіданні показав, що він у складі екіпажу разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 13.05.2023 року вручали рекомендований лист ОСОБА_4 , який вона порвала і викинула. Вона поводила себе агресивно, була незадоволена. Чи розписувалася вона за нього він не знає. Лист їй вручала ОСОБА_19 відки був лист він не знає. ОСОБА_4 декілька разів вручали рекомендовані листи.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що вона працювала листоношою в с.Великі Солонці та вручала листи у формі 8 (рекомендований лист) ОСОБА_4 і остання розписалася у формі про їх отримання. Такий лист вона вручала в травні 2023 року. Тоді вони приїхали разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в с.Великі Солонці. ОСОБА_4 отримала лист, розписалася, після чого розірвала його і викинула. Наступного разу до ОСОБА_4 вони приїздили в червні. Вона так само отримала лист та розписалась. Звідки були листи вона не пам`ятає, це були рекомендовані листи та вони вручалися особисто нею.

Свідок ОСОБА_21 , яка є заступником начальника Новосанжарського відділення Укрпошти, в судовому засіданні показала, що вони обслуговували населений пункт Великі Солонці, та декілька разів в 2023 році вручали рекомендовану кореспонденцію ОСОБА_4 . Перший раз навесні їй був вручений лист під розписку форму 8 (рекомендований лист), який ОСОБА_4 отримала, розписалася, відійшла і викинула. Інший раз, в червні ОСОБА_4 також отримала лист, розписалась за його отримання, поводила себе агресивно. Звідки були листи сказати не може.

Згідно з даних, що містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2023 року та довідок до вказаних протоколів (том 1 а.с. 132-137) свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_20 на фотознімках впізнали ОСОБА_4 , якій 13.05.2023 року та 03.06.2023 року в с.Великі Солонці Полтавського району в присутності ОСОБА_21 ОСОБА_20 вручила рекомендовані листи, які ОСОБА_4 отримала, про що розписалась. А ОСОБА_16 на фотознімках впізнав ОСОБА_4 , якій 03.06.2023 року в с.Великі Солонці Полтавського району листоноша ОСОБА_20 вручила рекомендований лист, який ОСОБА_4 отримала, про що розписалась.

Про отримання таких листів ОСОБА_4 13.05.2023 року та 03.06.2023 року свідчать й її підписи в Книзі для запису рекомендованих відправлень та повідомлень, яка була оглянута дізнавачем, про що складений протокол огляду від 16.08.2023 року (том 1 а.с. 128-130, 131).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: 1) систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; 2) невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_4 , під час перебування на обліку у Полтавському районному секторі №6 філії Державної установи «Центр пробації » в Полтавській області, будучи в належній формі ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до КВК України порядку та умов відбування покарання, без поважних причин не з`явилася протягом травня - липня 2023 року за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк для подальшого направлення на громадські роботи, підтверджуючих поважність причин неявки документів не надала, відмовилася отримувати направлення на громадські роботи та категорично відмовилася від відбування покарання, чим допустила грубе невиконання встановлених обов`язків та порушення порядку та умов відбування покарання, тим самим ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого її було засуджено вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності систематичності ухилення від відбування покарання, суд вважає необгрунтованими, оскільки в даному випадку ОСОБА_4 неодноразово, без поважних причини не з`являлась для направлення для відбуття покарання у вигляді громадських робіт, неодноразово відмовилась отримувати направлення для відпрацьовання громадських робіт та категорично відмовилась від відбування покарання за вироком суду.

Доводи обвинуваченої про те, що вона не ухилялась від відбування покарання у виді громадських робіт, а відмовилась від виконання вироку суду, оскільки вважає вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року, незаконним, суд вважає безпідставними, оскільки така категорична відмова ОСОБА_4 від відбування покарання у виді громадських робіт й є ухиленням, тобто невиконання особою, яка засуджена до цього виду покарання, суспільно корисних робіт, вид яких визначено органами місцевого самоврядування, протягом строку, вказаного у вироку суду, та така відмова ОСОБА_4 є однією з форм такого ухилення. При цьому суд також враховує й те, що вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року набрав законної сили та ОСОБА_4 в апеляційному порядку не оскаржувався. Також суд враховує й те, що поважних причин не з`явлення до органу пробації за викликом для подальшого направлення для відбуття громадських робіт та їх відправцювання, в період такого ухилення ОСОБА_4 не мала. Так за медичною допомогою вона не зверталась, не здійснювала піклування чи опіку (том 1 а.с. 154,159,161). Також суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_4 про те, що під час написання нею заяв про відмову від відбування покарання за місцем її проживання 11.05.2023 року та 10.07.2023 року на неї чинився психологічний тиск зі сторони персоналу органу пробації, оскільки такі твердження спростовуються відеозаписом таких подій, під час яких ОСОБА_4 в категоричній формі, самостійно та добровільно відмовилась від виконання вироку та така позиції ОСОБА_4 є сталою та не змінилась й до теперішнього часу ОСОБА_4 не приступила та не відпрацювала жодної години громадських робіт.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обвинувачена раніше судима (том 1 а.с.104-106), не заміжня, за місцем проживання характеризується задовільно (том 1 а.с.152), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.с.153).

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що обвинувачена офіційно працевлаштована, самозайнята чи займається суспільно-корисною діяльністю.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді обеження волі в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, яке буде необхідним то достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд також враховує те, що обвинувачена під час відбування покарання за попереднім вироком вчиняє нове умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про відсутність позитивних змін у поведінці ОСОБА_4 після її попереднього засудження, стійку злочинну спрямованість та небажання ставати на шлях виправлення.

Така стійка протиправна поведінка обвинуваченої вказує на незацікавленість її у дотриманні правил та вимог, встановлених судом.

Суспільна небезпечність даного кримінального правопорушення полягає у недосягненні мети покарання, призначеного за попереднім вироком, за яким обвинуваченій вже надавалась судом можливість виправлення шляхом дещо іншого контролю у виді громадських робіт за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року, який останньою цинічно та демонстративно ігнорувався.

Отже, з урахуванням наведених обставин, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі з реальним відбуванням призначеного покарання.

Крмі того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_4 раніше судима за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. Покарання за вказаним вироком на цей час не відбуте.

В даному кримінальному провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні протягом травня-липня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, до яких її було засуджено вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року.

Отже, при призначенні покарання остаточне покарання має бути визначене за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

Згідно із положеннями ст. 72 КК України при складанні покарання за сукупністю вироків менш суворий вид покарання, в даному випадку невідпрацьована кількість громадських годин, переводиться в більш суворий вид покарання, тобто кількість днів обмеженні волі, виходячи із такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі, відповідають вісім годин громадських робіт.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 72 КК України, оскільки одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, тому 100 годинам громадських робіт відповідатимуть 12,5 днів обмеження волі.

Відповідно до приписів ст. 73 КК України при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, із застосуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2023 року, та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного виконання вироку суду.

Речові докази по справі: особову справу ОСОБА_4 з Полтавського РС №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1