Справа № 697/1977/25
Провадження № 1-кп/697/190/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №1 2025 25 від 28.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Келеберда Канівського району Черкаської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, одруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, до категорії осіб, які мають групу інвалідності не відноситься, раніше не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Прохорівка Канівського району Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, неодруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, до категорії осіб, які мають групу інвалідності не відноситься, раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції та відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 89 по особовому складу від 17.03.2025, тимчасово виконуючий обов`язки оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, разом із слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області майором поліції ОСОБА_6 , відповідно до розстановки нарядів відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області вступили 02.06.2025 на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи і таким чином знаходилися при виконанні службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» мали статус службових осіб правоохоронного органу.

Так, 02.06.2025 о 23 год. 59 хв. до відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 за фактом пошкодження вхідної хвіртки паркану по вул. Краснової, в с. Келеберда, Черкаського району, Черкаської області (ЄО / єдиний облік № 3802). Далі 03.06.2025 о 00 год. 00 хв. наряд СОГ у складі працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на планшетному пристрої прийняли вищевказане службове завдання та направились на службовому автомобілі марки «Skoda», моделі «Karog», реєстраційний номер НОМЕР_1 на місце, вказане заявником у зверненні за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши за вищевказаною адресою в с. Келеберда Черкаського району Черкаської області о 00 год. 27 хв. та виконуючи свої службові обов`язки, працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 опитали заявника гр. ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 з приводу повідомлення заявника, та останні повідомили, що вхідну хвіртку паркану на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 пошкодив сільський житель ОСОБА_9 та заявник знає де останній проживає, після чого, з метою перевірки відомостей про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, наряд СОГ у складі працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із заявником ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 поїхали на службовому автомобілі марки «Skoda», моделі «Karog», реєстраційний номер НОМЕР_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 .

Надалі, 03.06.2025 о 01 год. 06 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , лейтенант поліції ОСОБА_5 мав намір, діючи в межах чинного законодавства, доставити гр. ОСОБА_9 , який вчинив адміністративне правопорушення, за фактом пошкодження вхідної хвіртки паркану, до відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для встановлення його особи та складання адміністративних матеріалів відносно останнього. Проте, зважаючи на протиправні дії ОСОБА_9 , який тримав у руках дерев`яну биту, при цьому виражаючись в бік поліцейського нецензурною лайкою, а також був агресивно налаштованим стосовно ОСОБА_5 , і таким чином не виконував законні вимоги працівника поліції щодо припинення його протиправних дій, у зв`язку із чим, працівник поліції ОСОБА_5 перебуваючи при виконанні службових обов`язків, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_9 , діючи на підставі п. г) ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» застосував до ОСОБА_9 спеціальний засіб «Кайданки».

У цей же час, під час здійснення функціональних обов`язків лейтенантом поліції ОСОБА_5 , який в свою чергу був одягнутий у формений одяг поліцейського Національної поліції України та який виконував свої службові обов`язки, до останнього одразу ж підійшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діючи умисно, достовірно розуміючи, що перед ними перебуває працівник правоохоронного органу, оскільки він перебував в поліцейському однострої з видимими знаками розпізнання (мав на собі нагрудний жетон, шеврони, погони) та приїхав на службовому автомобілі Національної поліції «Skoda Karog» реєстраційний номер НОМЕР_1 та усвідомлюючи, що працівником поліції проводиться адміністративне затримання особи, без попередньої змови між собою, почали умисно здійснювати вплив на ОСОБА_5 , з метою перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків, пов`язаних із адміністративним затриманням громадянина.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи без попередньої змови між собою, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , 03.06.2025 у період часу з 01:07 по 01:14 почали здійснювати вплив на працівника правоохоронного органу ОСОБА_5 , що виразився у висловлюванні на адресу останнього нецензурної лайки, фізичному впливі у вигляді штовхання, смикання за формений одяг, а також загороджування шляху працівнику поліції ОСОБА_5 за допомогою рук до гр. ОСОБА_9 , під час виконання ОСОБА_5 своїх службових обов`язків.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що виразились у впливі на працівника сектору кримінальної поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків пов`язаних із здійснення адміністративного затримання громадянина України ОСОБА_9 та доставлення останнього до відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області для складання адміністративних матеріалів за фактом пошкодження вхідної хвіртки паркану, здійснити безпосереднє затримання ОСОБА_9 та доставити його до відділу поліції не вдалось та останній зник з місця події.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, вчинений групою осіб без попередньої змови між собою.

Формулювання статті (частин статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Частина 1 стаття 28 КК України, передбачено, що кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Частина 1 статті 343 КК України вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, судового експерта, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, а також близького родича державного виконавця або приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення карається штрафом до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до трьох років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 343 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 343 КК є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмові заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_4 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_11 та письмова заява потерпілого ОСОБА_5 , якими вони погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також беззаперечно визнали свою винуватість.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідне письмове клопотання та заяви, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про винуватість останніх в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ними винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, вчинений групою осіб без попередньої змови між собою.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєного кримінального правопорушення.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; особу обвинуваченої, яка свою вину в скоєнні кримінального проступку визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, раніше не судима, не працююча, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 не належить до категорії осіб які мають інвалідність.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; особу обвинуваченої, яка свою вину в скоєнні кримінального проступку визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, раніше не судима, не працююча, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 не належить до категорії осіб які мають інвалідність.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Одночасно судом враховується те, що санкцією ч. 1 ст. 343 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, пробаційний нагляд.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-які відомостей про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють на даний час і мають стабільні джерела доходу, які б надавали можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 343 КК України, тому суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним.

З цих же підстав недоцільним є призначення покарання у виді виправних робіт.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про осіб обвинувачених, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міру покарання у виді пробаційного нагляду, з покладенням на них обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, оскільки саме ця міра покарання з урахуванням обставин даного кримінального провадження буде достатньою для їх виправлення та перевиховання і попередження вчинення ними нових злочинів та надасть можливість останнім довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення. Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не застосовувалися і обранню не підлягають.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

З цих підстав та керуючись статтями 368, 370-371, 373-376, 381,382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.343 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.343 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засуджених на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що у разі ухилення від від бування покарання у виді пробаційного нагляду настає відповідальність за ч.3 ст. 389 КК України, яка передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1