КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05.08.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000078 від 09.05.2025 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 року до суду надійшов обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні. Під час підготовчого судового засідання прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, у якому він просить продовжити підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пиковець Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України,строк діх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб. Клопотання мотивує наступним. На даний час наявні ризики, визначені пунктами п. п. 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися. Так, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від відповідальності, тяжкість злочину можу спонукати його до вказаних дій, обвинувачений ніде не працює, веде антигромадський спосіб життя, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів в тому числі проти власності. Також, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, обгрунтування даного ризику полягає в тому, що він обізнаний про місце їх проживання, а тому може шляхом або погроз, або умовляння чи в інший спосіб переконати потерпілих та свідків змінити надані ними раніше покази. Обвинувачений, перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він не має постійного джерела прибутку для існування, не має ніякої, а ні постійної, а ні тимчасової роботи, чи будь-яких підробітків. Ризик, визначений п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не обгрунтований у клопотанні.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, не має.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав.

Обвинувачений заперечень не надав за клопотанням.

Захисник зазначив про недоведеність ризиків, визначених у клопотанні і просив розглянути можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпілі підтримали позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення клопотання, судом фактично встановлено наступне.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України і воно отримано обвинуваченим. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання обвинуваченим копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.06.2025 р. до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як передбачено ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частинами 2 та 3 вказаної норми передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Застосування запобіжного заходу здійснюється у відповідності до положень ст. 194 КПК України та, зокрема, враховується 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Матеріали клопотання свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченим кримінального правопорушення, проте детальна оцінка вказаному буде надана в ході судового розгляду.

Оцінюючи заявлені стороною обвинувачення ризики, суд погоджується з існуванням ризиків передбачених:

п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливістю обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, за ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду. Зазначене свідчить, що обвинувачений матиме реальну можливість переховуватись від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, які ще не допитані судом, оскільки усвідомлює хто серед його знайомих виступав в ролі інформаторів та покупця, та йому відомі його анкетні дані та адреса мешкання, що дає можливість вчинювати незаконний вплив на учасників процесу перебуваючи на волі, щоб ті змінили свої покази на стадії судового розгляду, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів судом;

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи, раніше судимий.

Ризик, визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено у клотанні, проте його мотивація у клопотанні відсутня. Суд не наділений правом визначати ризики по кримінальному провадженню під час застосування запобіжного заходу самостійно, а тому вважає вказаний ризик не доведним.

Отже, ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, не зникли і продовжують існувати.

Як особа, обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності Козятинським районним судом Вінницької області 25.03.2025 р. за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу. Судимість за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.08.2023 р. за ч. 4 ст. 187, 69, 101 КК України погашена. Обвинувачений не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Захисником додатково надані дані, характеризуюсі обвинуваченого, згідно яких він має інвалідність 3 групи, проходив навчання, в цілому характеризується позитивно.

З урахуванням викладених ризиків, що існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

Питання про визначення застави у даному провадженні відноситься до дискреційних повноважень слідчого судді.

Суд приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, які інкриміновано ОСОБА_8 ( ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України) та які вчинено в умовах воєнного стану, майнового та сімейного стану обвинуваченого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий, за час перебування під вартою режиму не порушував, а також беручи до уваги ризики які передбачені ст. 177 КПК України, прийшов до необхідності зменшити розмір застави ОСОБА_8 , та визначити заставу в розмірі 50 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розмір прожиткового мінімуму для прецездатних осіб відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" становить 3028 гривень). Такий розмір застави відповідає межам, визначеним пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України щодо тяжких злочинів, є достатнім для забезпечення виконання обвинувачним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та та не є завідомо непомірним для обвинуваченого з огляду на його сімейний та майновий стан.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому обвинуваченому роз`яснюється, що при застосуванні запобіжного заходу у виді застави на нього покладаються обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Також, суд зазначає, що до його компетенції не відноситься визначення конкретного місця перебування обвинуваченого під час застосування запобіжного заходу.

Керуючись вимогами ст.ст. 331, 370-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 02.10.2025 року включно .

Визначити суму застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області в будь-який момент протягом дії ухвали до 02.10.2025 року включно.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвалу може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1