Справа №613/61/25 Провадження № 1-кс/613/233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання слідчого відділення № 1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0000002 від 01 січня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слобідка, Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого відділення № 1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , на строк до 60 днів.

Клопотання слідчий мотивує тим, що 30 серпня 2023 року у ОСОБА_6 під час спільної поїздки з малолітньою ОСОБА_7 в автомобілі виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , у зв`язку з чим він в ході розмови з`ясував, що вона в нічний час перебуватиме за місцем свого мешкання сама, та вони домовились про зустріч. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 30 серпня 2023 року приблизно о 22.00 год. приїхав за місцем проживання малолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно - небезпечний характер своїх дій, здатних викликати її фізичне і моральне розбещення, достовірно знаючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, ігноруючи моральні підвалини та принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що вона є малолітньою і достовірно знаючи, що їй лише тринадцять років, посягаючи на її статеву недоторканність запропонував малолітній ОСОБА_7 вступити з ним в статевий зв`язок, на що остання погодилася, після чого, скористався відсутністю дорослих членів сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним вищевказаних злочинних дій щодо малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи у одній з кімнат будинку за вищевказаною адресою, де проживає потерпіла за її добровільної згоди, вступив у природні статеві зносини з малолітньою потерпілою, а саме безпосередньо проникав своїми геніталіями вагінально у тіло малолітньої ОСОБА_7 , задовольнивши таким чином свою статеву пристрасть.

Крім того, з 01 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2024 року ОСОБА_6 на території Богодухівського району Харківської області, одинадцять разів вчинив дії сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням власних геніталій.

Крім того встановлено, що у період з 5 по 6 березня 2024 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої ОСОБА_7 , тобто на вчинення розпусних дій щодо останньої.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, під час листування з неповнолітньою ОСОБА_7 достовірно знаючи про її вік, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного, соціального розвитку та формування антиморальних поглядів неповнолітньої потерпілої, розуміючи, що вона є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, в мобільному додатку «Вайбер», о 23-24 годині попрохав у неповнолітньої потерпілої надіслати йому оголені, інтимні частини її тіла, а саме піхви та молочних залоз, тобто, вчиняв розпусні дії стосовно неповнолітньої ОСОБА_7 , посягаючи тим самим на на її статеву недоторканість, нормальний моральний, психологічний, соціальний розвиток та формування моральних поглядів.

Слідчим відділом №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України.

28 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України.

20 березня 2025 року керівником Богодухівської окружної прокуратури було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців , тобто до 28 квітня 2025 року.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 березня 2025 року, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 28 квітня 2025 року.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 28 червня 2025 року.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, за наявності обставини, що обтяжує його покарання міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від 10 до 15 років позбавлення волі. ОСОБА_6 у випадку перебування на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілу та свідків у провадженні, враховуючи до уваги той факт, що підозрюваному відомі всі свідки події та потерпіла ОСОБА_7 , так як свідки події є сусідами та односельчанами ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_7 на даний час також проживає в с. Слобідка, Богодухівського району, Харківської області, тому перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі останній матиме реальну можливість вплинути на них з метою надання свідчень які спростовують його вину, зміни наданих під час досудового розслідування свідчень під час судового розгляду.

Так, наявність ризику переховування ОСОБА_6 від суду у зв`язку з бажанням уникнути покарання за особливо тяжкий злочин унеможливлює застосування до підозрюваного особистого зобов`язання.

Також, перебування в умовах домоволодіння АДРЕСА_1 (чи за іншою адресою) при застосуванні домашнього арешту, надасть можливість підозрюваному покинути дане домоволодіння, у зв`язку з чим даний запобіжний захід не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, наявних в даному кримінальному провадженні.

Крім того, відсутність роботи, тобто джерел постійного доходу, унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, з причин відсутності у останнього коштів, які б він міг внести в рахунок застави.

Окрім цього, відсутність роботи унеможливлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поруки.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав його задовольнити, вказуючи на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 проти задоволення клопотання слідчого заперечував, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що пред`явлену підозру не визнає, зауважив, що статевих стосунків з потерпілою у нього не було, між ними була лише переписка по мобільному телефону.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, встановив, що СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000002 від 01 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України.

Надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України. Так, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 06 січня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02 січня 2025 року ; протоколом огляду предметів від 02 січня 2025 року, 06 січня 2025 року, 09 січня 2025 року та 15 січня 2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 28 січня 2025 року з потрепілою ОСОБА_7 ; висновком судово психіатричної експертизи №42 від 21 січня 2025 року

З огляду на викладене ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років та нетяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України.

Під час досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути зарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочини у скоєнні яких підозрюється останній, відносяться до категорії нетяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, та у випадку доведеності вини останнього, за наявності обставини, що обтяжує його покарання міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від 10 до 15 років позбавлення волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки свідки події та потерпіла ОСОБА_7 , є сусідами та односельчанами ОСОБА_6 та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому обрання більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключається можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також можливість незаконного впливу на потерпілу.

28 березня 2025 року слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 28 квітня 2025 року, включно.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 квітня 2025 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2025 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, до 5 місяців, тобто до 28 червня 2025 року.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою, на даному етапі досудового розслідування, в повній мірі відповідає меті його застосування, забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатнім.

Доводи ОСОБА_6 , що він не визнає пред`явленої підозри, оскільки статевих стосунків з потерпілою у нього не було, була лише переписка по мобільному телефону, та доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а інші злочини у скоєнні, яких підозрюється останній відносяться до нетяжких злочинів, суд вважає необґрунтованими, оскільки досудове слідство по даній справі не закінчено і ризики зазначені у клопотанні існують на даний час.

Отже враховуючи сукупність обставин, а саме: даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні декількох злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, що може спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та суду, той факт, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні та здійснювати фізичний та психологічний тиск відносно останніх, а досудове слідство по даній справі не закінчено, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 червня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 107, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення № 1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0000002 від 01 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів, тобто до 19 червня 2025 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1