ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 кримінальне провадження №0000806 за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина 2008 року народження, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2025 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та встановлені відповідні обов`язки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді застави.

Вирішена доля внесеної застави та речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 9844 грн. 64 коп.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Прокурор просить скасувати вирок в частині призначення основного покарання відносно ОСОБА_7 та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Провадження№11-кп/822/166/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Просить зарахувати у строк покарання період перебування обвинуваченого під вартою з 07.08.2024 до 04.10.2024 включно.

Вважає, що районний суд не навів переконливих мотивів та належним чином не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

На думку апелянта, при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти громадської безпеки, за який перебачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років, свідомо поставивши у небезпеку життя та здоров`я інших людей, зберігаючи бойові припаси та вибухові пристрої, а також здійснюючи їхній збут за грошову винагороду.

Вказує, що в даному випадку при застосуванні ст. 75 КК України не може бути врахована така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим, оскільки вона можлива при повідомленні правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів чи іншої інформації про свою злочинну діяльність або інших осіб.

Зазначає, що незаконна діяльність обвинуваченого припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів, що також свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

За таких обставин навіть позитивна характеристика обвинуваченого, зайняття ним волонтерською діяльністю, відсутність судимостей, утримання неповнолітньої дитини та наявність пом`якшуючої обставини не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Апелянт вважає, що призначене покарання із застосуванням ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

На таку апеляційну скаргу надійшло заперечення захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вважає,суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування вимог ст.75 КК України щодо ОСОБА_7 .

Вказує, що ОСОБА_7 спростив роботу органу досудового розслідування, визнавши вину повністю у вчиненому злочині та повідомивши детально про обставини.Твердить,що ОСОБА_7 не було затримано під час продажу заборонених предметів,не було затримано в порядку ст.208 КПК України,під час обшуку не виявлено коштів у розмірі 40 тис грн.,працівники поліції залучили до контрольної закупки агента та встановили лише один епізод кримінального правопорушення під час НСРД.

Судовий розгляд здійснювався у порядку ст.349 КПК України,оскільки обвинувачений повністю визнав вину.

Звертає увагу,що у резолютивній частині апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок лише в частині призначення основного покарання,тобто в іншій частині-звільнення від відбування покарання з випробуванням-фактично просить залишити вирок без змін.

Згідно вироку, ОСОБА_7 при невстановлених органом досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно придбав, переніс та зберігав з метою подальшого збуту 79 патронів із маркувальними позначеннями «270 02», «270 00», «539 86», 1 патрон з маркувальним позначенням «3 86», які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/2244 від 04.03.2024, є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібром 5,45 мм.; підствольний гранатомет, який, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/2364 від 29.02.2024, є вогнепальною зброєю калібром 40-мм, а саме підствольним гранатометом ГП-25 (6Г15), №70 3229, призначеним для стрільби 40-мм дульнозарядними безгільзовими пострілами ВОГ-25, ВОГ-25П; 7 гранат, які, відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/126-24/2245 від 01.04.2024, є 40-мм пострілами з осколково-фугасною гранатою RLV-HEF, відносяться до бойових припасів та вибухових пристроїв, чим порушив передбачений законом порядок, встановлений Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».

23.02.2024 року близько 15 год. 40 хв., ОСОБА_7 умисно,без передбаченого законом дозволу, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи за адресою: вул. Симоненка, 2, с. Мамаївці, Чернівецький район, Чернівецька область, за кошти у сумі 40000 грн збув ОСОБА_10 79 патронів із маркувальними позначеннями «270 02», «270 00», «539 86», 1 патрон з маркувальним позначенням «3 86», які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібром 5,45 мм.; підствольний гранатомет, який є вогнепальною зброєю, калібром 40-мм, а саме підствольним гранатометом ГП-25 (6Г15), №70 3229, призначеним для стрільби 40-мм дульнозарядними безгільзовими пострілами ВОГ-25, ВОГ-25П; 7 гранат, які є сімома 40-мм пострілами з осколково-фугасною гранатою RLV-HEF, та відносяться до бойових припасів та вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для скасування вироку, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації не оспорюється в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків, які не оспорюються.

Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.Суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення та наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таких вимог районний суд дотримався.

Всупереч доводам прокурора,суд повною мірою зважив,що обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення,яке є тяжким злочином

Разом із тим,суд правильно врахував наявність інших обставин,які давали достатні підстави для застосування вимог ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання,зокрема- наявність обставин,які пом`якшують покарання-щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Як встановлено вироком,оперативна закупка була здійснена у ОСОБА_7 23.02.2024 року та обвинувачення складається із одного епізоду збуту.Після цього він не був затриманий,кошти не вилучались.

Про підозру ОСОБА_7 було повідомлено 01.08.2024 року.

Інших протиправних дій протягом цього періоду не встановлено,хоча здійснювались НСРД.Стороною обвинувачення не було повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні після 23.02.2024 року до 01.08.2024 року інших кримінальних правопорушень.

Для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою він з`явився самостійно,на чому наголошував захисник під час апеляційного розгляду.

У ході розгляду справи районним судом ОСОБА_7 повністю і беззаперечно визнав вину у скоєному,правдиво і повно повідомив про обставини вчиненого злочину,що дало можливість суду здійснити судовий розгляд у порядку ст.349 КП України.

Отже,твердження прокурора про безпідставність врахування судом обставин,яка пом`якшує покарання- активне сприяння розкриттю злочину- судова колегія відкидає.

Доводи обвинуваченого про те,отримані від збуту 40 тис грн він витратив на придбання касок для військових-не спростовані доказами.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, у цьому провадженні відсутні.

Суд правильно зважив на дані про особу обвинуваченого,який не судимий та протягом тривалого часу є волонтером.

Зокрема,згідно характеристики Кіцманського волонтерського центру допомоги Українській арміїі, ОСОБА_11 займається волонтерською діяльністю з 2018 року,допомагає у доставленні гуманітарної допомоги на позиції до військових ЗСУ,а також на місці організовує збір продуктів та інших речей першої необхідності (т.3 а.с.34).

Такі обставини підтверджуються фотознімками на а.с.39-45 т.3.

Згідно характеристики Чернівецького обласного благодійного фонду «Вікторія», ОСОБА_7 починаючи з 2022 року ,здійснюючи волотерську діяльність,особисто доставляв гуманітарну допомогу від цієї організації для потреб ВПО,ЗСУ безпосередньо у зону проведення евакуації мирного населення,до лінії зіткнення військовим.

Розуміючи,що ОСОБА_7 обвинувачується у тяжкому злочині,колектив БФ просив суд прийняти зважене рішення,яке не буде пов`язане із позбавленням волі,оскільки користі від професійних навичок обвинуваченого буде значно більше,якщо він зможе надалі допомагати військовим (т.3 а.с. 89).

Характеристика з Благодійного фонду «Агрозахист» свідчить про те, що ОСОБА_7 неодноразово звертався до даного фонду за продуктами та іншими речами, які в подальшому особисто доставляв захисникам до різних міст, де велися бойові дії.

Просили суд з розумінням поставитись до обвинуваченого,який активною волонтерською діяльністю допомагав і продовжує допомагати ЗСУ та не позбавляти його волі (т.3 а.с.91).

Окрім того, ОСОБА_7 під час судового розгляду звертався до суду із заявою про надання дозволу на залишення свого місця проживання для доставлення гуманітарного вантажу до міст: Конотоп, Дружбівка, Глухів, Сумської області з обов`язковим поверненням.

Згідно ухвали суду від 05.02.2025 року ОСОБА_7 був наданий такий дозвіл(т.3 а.с.130-131) та по поверненню після доставлення гуманітарного вантажу ним наданий суду фотозвіт ( т.3 а.с.141-146).

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 належним чином виконував покладені на нього обов`язки під час дії запобіжного заходу та його процесуальна поведінка свідчить,що він зробив належні для себе висновки і став на шлях виправлення.

Суд правильно зважив,що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно,проживає разом із неповнолітнім сином,2008 р.н., цивільною дружиною та двома її неповнолітніми дітьми ІНФОРМАЦІЯ_2 ,а також матір`ю дружини(а.с.31-37 т.3)

Суд врахував,що ОСОБА_7 самостійно виховує неповнолітнього сина 2008 року народження, оскільки мати дитини перебуває за кордоном(т.3 а.с.36, 172).

Мати обвинуваченого ОСОБА_12 є пенсіонеркою,особою з інвалідністю 3 групи безтерміново внаслідок захворювання з ураженням опорно-рухового апарату(т.3 а.с.31-32).

Викладене свідчить про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків та утриманців, а тому призначення реального покарання може мати негативні наслідки для інших осіб, у тому числі неповнолітньої дитини та матері.

Отже, викладені вище фактичні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обтяжуючих обставин, давали суду достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із застосуванням положень ст.75 КК України.

Судова колегія вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, відповідає особі обвинуваченого та фактичній тяжкості скоєного злочину, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Вирішуючи апеляційну скаргу, колегія також враховує,що згідно вироку ОСОБА_7 призначене покарання за ст.263 ч.1 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Верховний Суд вже звертав увагу на те,що поняття інституту призначення покарання чітко відмежоване законодавцем від поняття інституту звільнення від відбування вже призначеного покарання, які між собою не ототожнюються та врегульовуються різними нормами закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону(провадження №51-3718км24)

Як вбачається із резолютивної частини апеляційної скарги,прокурор просив скасувати вирок лише в частині призначення основного покарання та призначити його у виді 3 років позбавлення волі(які призначив і районний суд).

В іншій частині(тобто фактично і в частині звільнення від відбування покаранням з випробуванням) прокурор просив вирок залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України,апеляційний суд не може вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим погіршується становище обвинуваченого.

Отже,на підставі викладених вище обставин у їх сукупності судова колегія не має підстав для скасування вироку, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді:

_______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3