Провадження № 1-кс/947/7497/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000547 від 22.05.2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у клопотання зазначає про те, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 з 08.12.2024 року на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, у військовому званні «старший солдат», 21.05.2025 року приблизно о 23.00 годині (точний час органами досудового розслідування не встановлено), знаходячись поза службою, разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , вживав спиртні напої (горілку), за адресою: Одеська область, Подільський район, Балтська МТГ, село Пасицели, вулиця Шевченка, будинок № 8, після чого, 22.05.2025 року приблизно о 00.30 год., достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, приступив до керування автомобілем «FORD ESСORT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим грубо порушив вимоги пункту 2.9. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), що зобов`язує водія:

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Цієї ж ночі, після 00 годин 30 хвилин (точний час органами досудового розслідування не встановлений), водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,7 ‰ етилового спирту в крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух в умовах обмеженої видимості, через темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Шевченка в селі Пасицели Балтської МТГ Подільського району Одеської області, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в протилежних напрямках, зі сторони села Білино у напрямку вулиці Степана Олійника, з невстановленою органами слідства швидкістю, з увімкненим ближнім світлом фар.

Під`їжджаючи до будинку № 1 по вулиці Шевченка, на прямій, рівній ділянці горизонтального профілю, водій ОСОБА_5 не переконався, що обрана ним швидкість забезпечить постійний контроль за траєкторією руху цього автомобіля і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б) Правил, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

Слідчий посилається на те, що своїми діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил, водій ОСОБА_5 свідомо створив небезпеку як для себе, так для інших учасників дорожнього руху, чим проявив кримінальну протиправну недбалість.

Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в населеному пункті, водій ОСОБА_5 не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не стежив, не контролював рух керованого транспортного засобу, і, як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, при наближенні до пішохода ОСОБА_8 , котрий знаходився на проїзній частині у горизонтальному положенні, у місці, де відсутні переходи, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити у світлі фар керованого автомобіля цю перешкоду для руху, з моменту її виявлення негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, як наслідок, допустив наїзд і переїзд передніми колесами через тіло пішохода, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.7.; 12.3. Правил, що зобов`язують водія:

-п. 1.7. «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;

-п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Після наїзду водій ОСОБА_5 , не зупиняючись, проїхав ще 2 кілометри і 313 метрів до вулиці Степана Олійника, в район опори ЛЕМ № 418, і протягнув за своїм транспортним засобом пішохода, який застряг між днищем автомобіля і проїзною частиною, потім зупинив автомобіль, вийшов з салону і виявив на проїзній частині, позаду автомобіля, тіло потерпілого.

Далі, діючи навмисно, з метою уникнути відповідальності за скоєний наїзд, в порушення вимог пункту 2.10. а)-е) Правил, на місці пригоди не залишився, заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому не вжив, до медичного закладу та органу Національної поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, погрузив тіло пішохода у багажник свого автомобіля і зник з місця пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.

Отже, сторона обвинувачення посилається на те, що водій ОСОБА_5 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3 б); 2.9. а); 12.3. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому.

За вказаних обставин, 23.05.2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що з пред`явленою підозрою його підзахисний не погоджується, наразі необхідно провести ряд слідчих дій з метою встановлення обставин того чи була особа жива до наїзду на неї. Ризики зазначені у клопотанні сторони є необґрунтованими. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурору та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний зазначив, що з пред`явленою йому підозрою не погоджується та пояснень давати не бажає.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23.05.2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП від 22.05.2025, схемою до нього;

- протоколом огляду місця від 22.05.2025, під час якого вилучено труп ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 22.05.2025. під час якого вилучено автомобіль «FORD ESСORT», р/н НОМЕР_2 ;

- протоколом обшуку автомобіля «FORD ESСORT», р/н НОМЕР_2 від 22.05.2024;

- висновком алкотестера «Драгер» щодо результатів перевірки водія ОСОБА_5 на стан сп`яніння, згідно якого водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння (0,78%о етилового спирту в крові);

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, від «__».05.2025. Час затримання «___» год. «___» хв.

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ;

- слідчими експериментами з ОСОБА_5 і ОСОБА_8 ;

- залученими до провадження речовими доказами (транспортним засобом-учасником ДТП, взуттям пішохода, вилученими з місця пригоди та з автомобіля-учасника ДТП об`єктами біологічного походження).

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який призвів до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду та враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення та його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя зазначає, що в рамках даного кримінального провадження наявні свідки, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків, які можуть повідомити важливі обставини вчинення злочину.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що КПК встановлює наступну процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Заперечення сторони захисту в частині того, що зазначені ризики є необґрунтованими свого підтвердження під час розгляду клопотання не знайшли.

Проте, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення вони необґрунтовані, адже не зазначено яким чином підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадження та з огляду на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування таких ризиків та про їх фактичну відсутність.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, суспільно-небезпечні наслідки імовірного вчинення такого злочину у вигляді загибелі людини, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що імовірне вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_5 призвело до загибелі людини, скоєно в стані алкогольного сп`яніння, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 21.07.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1