Справа № 638/7180/24
Провадження № 1-кс/638/927/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова скаргу адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000039 від 28.02.2024 року,

встановив:

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова зі скаргою в інтересах ОСОБА_6 , в якій просить скасувати постанову про підозру у скоєнні злочину ОСОБА_6 , передбаченого ч.1 ст.364 КК України від 29.10.2024 року та постанову про підозру у скоєнні злочину ОСОБА_6 , передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 30.10.2024 року ОСОБА_6 без її допиту та без належної перевірки свідчень, було неправомірно вручено повідомлення про її підозру про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Разом із тим, вважає, що злочин було вчинено не ОСОБА_6 , а в.о.директора ОСОБА_8 , головним бухгалтером коледжу ОСОБА_9 та іншими співробітниками коледжу. Вважає помилковою кваліфікацію вчиненого злочину. Також вважає посадову інструкцію, яку було долучено до матеріалів провадження 05.11.2024 року після пред`явлення підозри, сфальсифікованою та неналежним доказом. Також зазначає, що ОСОБА_6 не є суб`єктом інкримінованого їй злочину. Обґрунтованість підозри не підтверджується жодними доказами. У справі немає складу злочину: ні суб`єкту, ні суб`єктивної сторони, ні матеріальних доказів. Також зазначає, що на його неодноразові клопотання слідчим не було проведено почеркознавчу експертизу, хоча ОСОБА_6 вказувала, що не підписувала табель обліку робочого часу. Крім того, вважає, що слідство та прокуратура однобоко дивляться на список осіб, тих кому необґрунтовано була виплачена заробітна плата, посилаючись лише на перетин кордону.

Прокурором надано до суду письмові заперечення, в яких наполягає на відсутності порушень процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, оскільки вручені належним суб`єктом складення та вручення повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні. Також зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування завершене 20.12.2024 року та в порядку ст.290 КПК України стороні захисту відкриті матеріали кримінального провадження для ознайомлення. Натомість сторона захисту зловживає правом на ознайомлення із вказаними матеріалами та ігнорує вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо розумності строків проведення досудового розслідування, не виконуючи вимоги ст.290 КПК України. В ході досудового розслідування проведено значну кількість слідчих дій та отримано достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри. При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Посилання захисника про те, що ОСОБА_6 не є посадовою особою вважає хибними та такими, що суперечать матеріалами кримінального провадження. Також зазначає, що при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчим суддею було оцінено обґрунтованість повідомленої підозри.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав, зазначених у ній, просили задовольнити.

Слідчий, прокурор в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Зокрема, значили про наявність у органу досудового розслідування достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також наполягали на відсутності порушень процесуального порядку вручення повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000039 від 28.02.2024 року, дійшов наступного.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Встановлено, що слідчим відділом Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000039 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.10.2024 року старшим слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

09.12.2024 року старшим слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 та повідомлено про підозру її у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 повідомлено, копії письмових повідомлень та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки вручені ОСОБА_6 у присутності захисників 30.10.2024 року та 09.12.2024 року відповідно, права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Відтак, ОСОБА_6 набула процесуального статусу підозрюваної .

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає те, що підозра ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах, відсутність складу кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 ..

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

При цьому положення частини 3 статті 17 КПК, частини 1 статті 47 та частини 1 статті 94 КПК дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя, суд уповноважений перевіряти, зокрема, наявність достатності доказів для підозри. Таку перевірка здійснюється виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є уніфікованими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини 1 статті 276 КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

У цьому контексті необхідно з`ясувати яким є рівень цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.

У разі, коли повідомлення про підозру спричинює лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК, та не тягне для нього інших обмежень, то і наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні, з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі та перебіг строку досудового розслідування, передбачений статтею 219 КПК, який є обмеженим.

Саме у зв`язку із зазначеним вище пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами. Зазначені висновки відповідають практиці Апеляційної палати ВАКС в інших справах (зокрема, ухвала від 03.10.2019 у справі № 760/24486/19, ухвала від 11.02.2021 у справі № 991/9821/20, ухвала від 19.09.2023 у справі № 991/7413/23).

Крім того, в повідомленні про підозру серед іншого зазначається стислий виклад суттєвих фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, відомих на момент повідомлення про підозру, тобто законом допускається, що на цій стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності не всі суттєві обставини можуть бути відомі слідству. Тож логічним наслідком можливості з`ясування інших важливих фактичних обставин розслідуваного злочину є право сторони обвинувачення повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру (статті 279 КПК). Отже, як фактична сторона кримінального провадження, так і правова оцінка імовірно кримінально-протиправної поведінки, не обов`язково є сталими з моменту первинної підозри (вони можуть коригуватися як протягом досудового розслідування, так і в рамках судового провадження).

Тому вважаю, що скасування повідомлення про підозру з мотивів неточної кваліфікації (за наявності достатніх доказів можливого вчинення певною особою кримінального правопорушення) може мати місце за умови, якщо ці обставини дають вагомі підстави припускати існування в цьому певної прихованої мети з боку сторони обвинувачення [наприклад, маніпуляції з тяжкістю інкримінованого злочину, що впливають на обов`язковість участі захисника, отримання права на проведення певних негласних слідчих (розшукових) дій, застосування більш суворого запобіжного заходу тощо].

В інших випадках, зокрема, якщо слідчий суддя, суд не згодний з попередньою кваліфікацією діяння сторони обвинувачення з мотивів конкуренції між складами кримінальних правопорушень одного чи суміжного ступеня тяжкості, що не надає стороні обвинувачення необґрунтованих переваг у використанні своїх повноважень, чи така кваліфікація є спірною, але не є очевидно неправильною, такі мотиви не можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру. Це не відповідатиме завданням кримінального провадження на стадії досудового розслідування та функції судового контролю слідчого судді.

Так, само не можуть бути підставою для скасування підозри доводи щодо можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення інших осіб, які на цей час не набули статусу підозрюваних, суперечливість певних несуттєвих формулювань повідомлення про підозру чи стилістика викладення її змісту.

Отже, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Так, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та підтверджено обґрунтованість повідомленої підозри.

Як підтверджено в судовому засіданні з часу ухвалення зазначеної вище судового рішення жодна зі сторін не здобула ніяких нових доказів, які б виправдовували ОСОБА_6 чи спростовували зроблені раніше висновки, натомість у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування завершене 20.12.2024 року та в порядку ст.290 КПК України стороні захисту відкриті матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

За своїм змістом повідомлена ОСОБА_6 підозра з наступною зміною раніше повідомленої підозри відповідає вимогам ст.277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст.278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_6 причетна до вчинення інкримінованого злочину.

Посилання сторони захисту на не призначення та не проведення у кримінальному провадженні почеркознавчої експертизи не спростовує зазначених висновків, оскільки сторона захисту не скористалась своїм правом на оскарження дії чи бездіяльності слідчого (прокурора) в порядку ст.303 КПК України слідчому судді, зокрема щодо оскарження відповідних постанов про відмову у задоволенні клопотання. Крім того, сторона захисту не була позбавлена права також самостійно звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про призначення експертизи в порядку ст.244 КПК України.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру ОСОБА_6 вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст.276, 277, 278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_6 органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.276-278 КПК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000039 від 28.02.2024 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 25.04.2025 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1