У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

зау частю:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 14.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000693, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оржів Рівненської обл.., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 14.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000693, стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням першого засідання VIII скликання Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської обласної від 08.12.2020 № 1, та відповідно до ст. 283 Виборчого кодексу України, ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 4 Закону України «Про статут депутатів місцевих рад», ОСОБА_4 було обрано депутатом VIII скликання Клеванської селищної ради Рівненського району, Рівненської обласної.

Крім того, як депутат селищної ради ОСОБА_4 увійшов до складу Постійної комісії з питань освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту.

Відповідно до ст. 38 Регламенту Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області VIIІ скликання, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат ради представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення.

Депутат місцевої ради має право вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю; вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них; порушувати в раді та її органах питання про необхідність перевірки роботи підзвітних та підконтрольних раді органів, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до Положення про постійні комісії Клеванської селищної ради Рівненського район Рівненської області, затвердженого рішенням Клеванської селищної ради від 08.12.2020 № 5, члени постійних комісій мають право вносити пропозиції про розгляд на засіданнях постійних комісій будь-якого питання, що належить до відання комісії; брати участь в обговоренні рекомендацій, пропозицій, висновків; викладати свою окрему думку як додаток до рекомендацій чи висновку комісії.

Згідно розділу підпункту 4.4, розділу 4 указаного Положення, Постійна комісія з питань освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури та спорту розглядає у тому числі: питання сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел; питання забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Таким чином, будучи з 08.12.2020 депутатом Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської обласної, ОСОБА_4 відповідно до ст. 18 КК України є службовою особою органу місцевого самоврядування.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, та місці, але не пізніше 28.08.2024, у ОСОБА_4 виник умисел на контрабандне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей. Водночас, будучи депутатом та обіймаючи посаду члена Постійної комісії з питань освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури та спорту, ОСОБА_4 був обізнаний з вимогами чинного законодавства щодо охорони культурних цінностей та про спеціальний порядок їх переміщення через кордон України.

Зокрема, відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Статтями 11, 12, 13 указаного Законупередбачено, що заявлені до вивезення (тимчасового вивезення) та повернуті після тимчасового вивезення культурні цінності підлягають обов`язковій державній експертизі. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей за клопотанням власника культурних цінностей чи уповноваженої ним особи приймає на підставі висновку державної експертизи рішення про можливість або неможливість вивезення культурних цінностей. У разі прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей, чи уповноваженій ним особі, видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Таке свідоцтво є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється.

Згідно статті 6 Конвенції «Про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності» від 14.11.1970, ратифікованої Указом Президії Верховної ради Української РСР від 12.10.1988 № 5396-ХІ, держава учасниця зобов`язана запровадити відповідне свідоцтво, яким держава-експортер підтверджує, що вона дала дозвіл на вивезення однієї чи декількох культурних цінностей; заборонити вивезення зі своєї території культурних цінностей, до яких не додано зазначене свідоцтво.

У відповідності до п. п. 3.2, п. 8 Положення про митний контроль та митне оформлення міжнародних поштових відправлень (далі - МПВ), затвердженого Наказом Державної митної служби України і Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 27.10.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України (далі - Мінюст) 17.11.1999, будь-яке товарне вкладення в міжнародне поштове відправлення підлягає декларуванню, не підлягають пропуску через митний кордон України в МПВ предмети на переміщення яких через митний кордон України встановлено обмеження внаслідок застосування державних заходів нетарифного регулювання (ліцензування, сертифікації тощо) або щодо яких діє дозвільна система з боку державних органів контролю, у разі відсутності відповідних дозвільних документів.

Діючи у порушення наведених вимог нормативно-правових актів, реалізуючи свій умисел, направлений на переміщення культурних цінностей через державний кордон України з приховуванням від митного контролю, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.08.2024, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_4 сформував поштове відправлення LL062350085UA, указавши відправник: ОСОБА_5, НОМЕР_1, АДРЕСА_2», отримувач «ОСОБА_6: НОМЕР_2, АДРЕСА_3», та до якого помістив 7 предметів, що являються колекцією археологічних предметів V - ХІХ ст.ст. і належать до культурних цінностей та мають історичне, художнє, етнографічне і наукове значення, зокрема:

- скронева підвіска, Пеньківська культура (V-VІІ ст.), у кількості 1 од.;

- поясна бляшка, Салтівська культура (2 пол. VІІІ - 1 пол. ІХ ст.) - 1 од.;

- ґудзик-гирька, Салтівська культура (2 пол. VІІІ - 1 пол. ІХ ст.) - 2 од.;

- скоба для підвішування, Салтівська культура (2 пол. VІІІ - 1 пол. ІХ ст.) - 1 од.;

- перстень зі вставкою із синього скла, (ХІХ ст.) - 1 од.

Задля унеможливлення виявлення культурних цінностей митним органом, з метою їх приховання від митного контролю, ОСОБА_4 особисто упакував визначені культурні цінності у непрозоре пакування та зазначив недостовірні дані при створенні міжнародного поштового відправлення, указавши про знаходженні у поштовому відправленні: «6 Pendantused» - «6 Підвісок використаних», без зазначення наявності у вмісті поштового відправлення культурних цінностей.

Продовжуючи реалізації злочинного умислу, направленого на контрабандне переміщення через кордон України культурних цінностей, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.08.2024, ОСОБА_4 звернувся до поштового відділення АТ «Укрпошта» № 35313, за адресою: Рівненська область, с. Оржів, вул. Заводська, буд. 6, та передав для відправлення сформоване ним міжнародне поштове відправлення LL062350085UA.

Водночас, злочинний умисел ОСОБА_4 щодо контрабанди, тобто переміщення культурних цінностей через державний кордон України з приховуванням від митного контролю, не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 28.08.2024 під час митного огляду міжнародного поштового відправлення LL062350085UA в зоні діяльності єдиного митного терміну оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» - митного посту ДОПП АТ «Укрпошта» Київської митниці Державної митної служби за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2, було виявлено приховані від митного контролю 7 одиниць предметів, що являються колекцією археологічних предметів V - ХІХ ст. ст. і належать до культурних цінностей та мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення культурних цінностей.

Вчиняючи дії з переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, ОСОБА_4 розумів протиправність своїх дій, усвідомлював, передбачав і бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного пересилання об`єктів матеріальної культури, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню та охороні відповідно до законодавства України.

За вказаними обставинами 28.01.2025року в порядку, передбаченому

ст. 481 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України.

З урахуванням наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також неможливістю запобігти таким в разі застосування інших запобіжних заходів, виникла необхідність в продовженні раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з огляду на що прокурор звернувся з даним клопотання до суду.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовільнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний щодо задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши думку та доводи прокурора, позицію підозрюваного, дослідивши долучені до клопотання матеріали, проаналізувавши в системному зв`язку всі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають значення при вирішення питання про застосування запобіжного заходу, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК України).

Отже, умовою, без якої неможливе вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку статей 276-279 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000693 від 14.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України, та за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України (а.с. 9, 42-44). Отже, ОСОБА_4 набув процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні і стосовно нього може розглядатися питання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26.03.2025 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 28.04.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2025 р. продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 28 травня 2025 р.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України, та за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України.

З точки зору практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «ІльгарМаммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені долучені до клопотання докази та проаналізовано доводи, викладені у клопотанні слідчим і підтримані прокурором в судовому засіданні.

Зокрема, слідчим суддею проаналізовано долучені до клопотання в його обгрунтування матеріали в їх копіях, зокрема: витяг з ЄРДР а.с. 9, рапорт про виявлене кримінальне правопорушення а.с. 16, акт про взяття проб (зразків) товарів а.с. 17-19, ухвала від 31.10.2024 року а.с. 22-23, відповідь на запит а.с. 26-28, висновок експерта №1327 а.с. 29-31, протокол допиту свідка а.с. 31- 34, протокол огляду місця події а.с. 34-36, ухвала від 22.01.2025 року а.с. 37-39, протокол обшуку а.с. 39-41, повідомлення про підозру а.с. 42-44 та інші.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, матеріали долучені до клопотання, та можливу роль ОСОБА_4 у ньому, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи його причетність в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування та встановлює можливість вирішення питання про застосування стосовно нього запобіжного заходу, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є цілком обґрунтованою.

Крім встановлення обґрунтованості пред`явленої особі підозри, положеннями статей 177,178, 194 КПК України визначена необхідність дослідження слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу і таких обставин: підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків кримінального провадження, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; індивідуальні обставини підозрюваного та особливості інкримінованого кримінального правопорушення.

З метою недопущення впливу на кримінальне провадження, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваною спроб протидіяти кримінальному провадженню у способах, визначених в частині 1 статті 177 КПК України.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор послався на існування ризиків того, що він може: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

На думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покарання в сукупності з доказами причетності підозрюваного до скоєння злочину, саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Ця позиція суду узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою уникнути покарання підозрюваний може вчинити дії на їх знищення.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а відтак ввжажє даний ризик таким, що прокурором доведено.

Щодо ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, слідчий суддя не може погодитись з доведенням наявності зазначених ризиків, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе вчинення підозрюваним зазначених дій.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду клопотання, частково існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення у поданому клопотанні.

Отже, слідчим суддею встановлено, що прокурором загалом доведена можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також вірогідність існування ризиків стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених статтею 177 КПК України, що свідчить про наявність достатніх підстав для застосування до нього запобіжного заходу.

Також у відповідності до положень частини 5 статті 194 КПК України на підозрюваного слід покласти обов`язки.

При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого частиною 5 статті 194 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування продовжено до 4-х місяців, тобто до 28 травня 2025 року, з урахуванням чого, необхідно визначити строк дії обов`язків в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2025.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 14.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000693, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України - задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища у будь-який час коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку в період часу з 22 год. 00 хв по 06 год. 00 хв., в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.ю а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасноп повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

-не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання, без дозволу слідчого прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали визначити до 28.05.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1