г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1916/25
Номер провадження 1-кп/213/197/25
В И Р О К

Іменем України

11 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.04.2025 року за №0000122 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.06.2020 р. Бердянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 30.05.2023 року на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 1 рік 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 06.04.2025 року близько 23:00 години перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , разом з раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_6 , де в ході застілля вживали алкоголь. У цей час у обвинуваченого виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна. Реалізуючи цей умисел обвинувачений, скориставшись тим, що потерпілий спить у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді таємного заволодіння чужим майном, і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон, вартістю 3863,30 гривень, у чохлі вартістю 84 гривні, з сім картою вартістю 150 гривень, захисним склом вартістю 174,30 гривень, а також тактичні штани вартістю 1985,90 гривень та кітель вартістю 1558,20 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_6 . Обвинувачений, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 7815,70 гривень.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Потерпілий до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. З урахуванням думки обвинуваченого, захисника та прокурора, суд ухвалив проводити розгляд кримінального провадження за відсутністю потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, шкодує що так вчинив. Підтвердив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, наведених у обвинувальному акті.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення визнає повністю. Обвинувачений та його захисник дане клопотання підтримали.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, без проведення допиту свідків, та дослідженням матеріалів, що стосуються даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскарженні цих обставин в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо допитавши у судовому засідання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку по те, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання відносно призначення покарання, суд керується статтями 50, 65 КК України в частині законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та досягнення мети його призначення.

При призначенні покарання суд виходить з вимог закону щодо достатності покарання для виправлення особи, запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд установив, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, бажає продовжити військову службу.

Обставин, які обтяжують покарання на підставі ст. 67 КК України, не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні. Цивільний позов не заявлено. Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням становить 7815,70 гривень, є відшкодованою, шляхом повернення майна потерпілому. Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою суду 15.04.2025 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді від 15.04.2025 року, залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 квітня 2025 року.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 15 квітня 2025 року по 11 червня 2025 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: тактичні штани піксельного розмалюнку, кітель піксельного розмалюнку, дві банківські картки, гаманець чорного кольору зі шкірозамінника, мобільний телефон із захисним склом, чохлом чорного кольору, сім карткою, передані на зберігання потерпілому, залишити останньому.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Резолютивна частина вироку проголошена 11 червня 2025 року відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1