Справа № 632/533/25
провадження № 1-кп/632/137/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, до засудження не був офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20.03.2019 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитом строком 1 рік; 26.04.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; 23.09.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)», за адресою: вул. Приміська, 132, с. Грушине Лозівського району Харківської області, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)» (надалі - колонія, установа) відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до рішення Центральної комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (протокол № 1 від 02.11.2021) з 16.11.2021, та є особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2024 ОСОБА_4 підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

Таким чином ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, та протягом року вчинила злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань за наступних обставин.

Постановою начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» від 08.01.2025 № 3 засудженого ОСОБА_4 , за допущені порушення режиму тримання, невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, неввічливе ставлення до представників адміністрації, вживання нецензурних та жаргонних слів, переведено до дисциплінарного ізолятору (далі - ДІЗО) на 6 діб.

Як засуджений, який перебуває у дисциплінарному ізоляторі, ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, окрім іншого, зобов`язаний утримувати у чистоті та порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими він користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки

за призначенням, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії, дотримуватися санітарно-гігієнічних норм.

Відповідно до п. 2 розд. XVIII, абз. 15 п.6 розд. XXI та п.п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 (далі - Правила), ОСОБА_4 , як засуджений, який тримається у ДІЗО, зобов`язаний проводити прибирання камери ДІЗО, в якій він тримається, камерного санвузла, а після закінчення прогулянки - дворика для прогулянок.

Відповідно до графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого першим заступником начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)», з яким ОСОБА_4 був ознайомлений, останній зобов`язаний 09, 10 та 11 січня 2025 року здійснити прибирання в камері ДІЗО № 9 та, відповідно до додатку № 20 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 2 розділу XVIII), здійснювати прибирання прогулянкового дворику № 1.

Таким чином, ОСОБА_4 мав законний обов`язок 09 та 10 січня, а також 11 січня 2025 року, провести прибирання прогулянкового дворика № 1 після закінчення прогулянки.

В ході відбування покарання у колонії ОСОБА_4 16.11.2021

під розпис ознайомився з правами та обов`язками засудженого, передбаченими ст. 107 КВК України, та іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють права і обов`язки засудженого та порядок відбування покарання у виді позбавлення волі і попереджений про відповідальність за їх порушення, у тому числі, передбачену ст.ст. 391 - 393 КК України.

Таким чином засуджений ОСОБА_4 був належним чином обізнаний зі своїми правами та обов`язками, у тому числі і щодо необхідності прибирання засудженим приміщень та камер, зокрема, прогулянкового дворику № 1 після прогулянки 09, 10, а також 11 січня 2025 року.

Оскільки після закінчення засудженим ОСОБА_4 09.01.2025 о 10:02 годині прогулянки у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора установи, вказаний дворик потребував прибирання, начальник відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_5 , призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виправної та психологічної роботи наказом начальника установи від 03.07.2017 за № 80/ОС-17, який, відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 30.04.2024 № 10/5-59, наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання і є представником адміністрації установи, та в силу свого посадового становища має право пред`явити таку вимогу, висловив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу приступити до виконання свого обов`язку з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому ОСОБА_4 здійснював прогулянку один. При цьому, ОСОБА_4 мав реальну можливість та був зобов`язаний виконати вказаний обов`язок, перебував у належному стані здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи, ОСОБА_4 достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої йому представником адміністрації установи вимоги, та розуміючи відповідальність

за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану вимогу, знаходячись у належному стані здоров`я, усвідомлюючи свої дії та їх значення і маючи можливість керувати ними, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу ОСОБА_5 та виконувати свій обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи. У зв`язку з тим, що на повторну вимогу ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи ОСОБА_4 знову відмовився від виконання своїх обов`язків, ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_6 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під підпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи, однак, ОСОБА_6 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Окрім цього, оскільки після закінчення засудженим ОСОБА_4 10.01.2025 о 10:05 годині прогулянки у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора установи, вказаний дворик потребував прибирання, начальник відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_5 , призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виправної та психологічної роботи наказом начальника установи від 03.07.2017 за № 80/ОС-17, який, відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 30.04.2024 № 10/5-59, наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня

та дотримання режиму відбування покарання і є представником адміністрації установи, та в силу свого посадового становища має право пред`явити таку вимогу, висловив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу приступити до виконання свого обов`язку з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому ОСОБА_4 здійснював прогулянку один. При цьому, ОСОБА_4 мав реальну можливість та був зобов`язаний виконати вказаний обов`язок, перебував у належному стані здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи, ОСОБА_4 достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої йому представником адміністрації установи вимоги, та розуміючи відповідальність

за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану вимогу, знаходячись у належному стані здоров`я, усвідомлюючи свої дії та їх значення і маючи можливість керувати ними, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу ОСОБА_5 та виконувати свій обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи. У зв`язку з тим, що на повторну вимогу ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи засуджений ОСОБА_4 знову відмовився від виконання своїх обов`язків, ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_4 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи, однак, ОСОБА_4 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Окрім цього, оскільки після закінчення засудженим ОСОБА_4 11.01.2025 о 10:10 годині прогулянки у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора установи, вказаний дворик потребував прибирання, начальник відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_5 , призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виправної та психологічної роботи наказом начальника установи від 03.07.2017 за № 80/ОС-17, який, відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 30.04.2024 № 10/5-59, наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня

та дотримання режиму відбування покарання і є представником адміністрації установи, та в силу свого посадового становища має право пред`явити таку вимогу, висловив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу приступити до виконання свого обов`язку з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому ОСОБА_4 здійснював прогулянку один. При цьому, ОСОБА_4 мав реальну можливість та був зобов`язаний виконати вказаний обов`язок, перебував у належному стані здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи, ОСОБА_6 достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої йому представником адміністрації установи вимоги, та розуміючи відповідальність

за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану вимогу, знаходячись у належному стані здоров`я, усвідомлюючи свої дії та їх значення і маючи можливість керувати ними, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу ОСОБА_5 та виконувати свій обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи. У зв`язку з тим, що на повторну вимогу ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи засуджений ОСОБА_4 знову відмовився від виконання своїх обов`язків, ОСОБА_7 роз`яснив ОСОБА_4 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 дисциплінарного ізолятора установи, однак ОСОБА_4 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, про обставини інкримінованого кримінального правопорушення пояснив суду так, як викладено вище у вироку. Крім того зазначив, що згідно із своїми особистими переконаннями умисно відмовився виконувати законні вимоги адміністрації виправної колонії не дивлячись на те, що до нього приймались відповідні роз`яснювальні заходи та заходи впливу.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу останнього.

Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії кваліфікує за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Обставиною, пом`якшуючою покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, наразі відбуває покарання в Державній установі «Первомайска виправна колонія №117» з 16.11.2021, де характеризується вкрай негативно, 24 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі сім разів поміщувався до ДІЗО та три рази був переведений до приміщення камерного типу строком на один місяць, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням ступеню тяжкості та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , приймаючи до уваги сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію сторони обвинувачення, суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 391 КК України, але не у максимальному її розмірі, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів, з застосуванням ст. 71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини основного покарання.

Під час досудового розслідування засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, у зв`язку із чим, до набрання вироком суду законної сили, суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вирокомКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2021 (не відбута частина станом на 22.04.2025 року становить 4 місяці 16 днів), і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати його протягом вказаного періоду в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня обрання запобіжного заходу, тобто з 22 квітня 2025 року.

Речові докази: цифровий носій «DVD-R диск» із відеозаписами подій від 09.01.2025, 10.01.2025 та 11.01.2025, - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1