Дата документу 25.06.2025 Справа № 314/5276/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5276/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/499/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000162 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 травня 2025 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000162 про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначив, що досудове розслідування не проведено, постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, обставини вчинення кримінального правопорушення не з`ясовані та не підтверджені, ані органом досудового розслідування, ані прокуратурою не досліджені офіційні завірені документи, складені та використанні директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_10 у суді в межах справи №314/1250/18, не перевірено відомості щодо земельної ділянки 9,3973 га, не надано правової оцінки тому, що мати скаржника ОСОБА_11 відмовилась від спадщини після померлого батька скаржника, та не могла як спадкоємець отримувати орендну плату, офіційні документи, надані ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до суду 13 вересня 2018 року не відповідають державним юридичним документам.

Просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 1 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2025 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що матеріали кримінального провадження свідчать про повноту проведення досудового розслідування, дізнавачем виконано всі вказівки, надано оцінку отриманим під час досудового розслідування доказам, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути матеріали кримінального провадження для досудового розслідування.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що дізнавачем не було проведено слідчих дій, повного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, не досліджені документи та судові справи, не взято до уваги його пояснення.

Вказує, що він є спадкоємцем земельної ділянки за заповітом та є власником земельної ділянки.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що досудове розслідування не було проведено, ним не отримано орендну плату за земельну ділянку за період з 2016 по 2022 роки.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, постанову слідчого вважала законною, після скасування апеляційною інстанцією постанови про закриття кримінального провадження було проведено всі слідчі дії, виконані всі вказівки.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 , прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий провів усі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних слідчим доказах, які вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, що стало безпосередньою підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Так, як слідує з матеріалів кримінального провадження, 5 серпня 2020 року були внесені до ЄРДР відомості за №0000162 за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 384 КК України (а.с. 1, т. 1 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 надав письмові пояснення, з яких слідує, що його батько - ОСОБА_12 передав земельну ділянку, площею 9,3973 га, розташовану на території Семененківської сільської ради в оренду ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », керівником якого є ОСОБА_10 , строком на 10 років, про що був укладений відповідний договір, але у зв`язку із тим, що вказаний договір оренди був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 26 грудня 2012 року, то строк його дії закінчувався 26 грудня 2022 року. Після смерті батька, ОСОБА_6 прийняв у спадщину вказану земельну ділянку. Після цього, він неодноразово звертався до керівника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_10 з проханням розірвати договір оренди земельної ділянки, але останньою було відмовлено, через що ОСОБА_6 був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі. Під час судового провадження в суді, яке проводилось за правилами спрощеного позовного провадження, тобто без участі сторін, ОСОБА_10 подала відзив на його позовну заяву, у якому зазначила неправдиву інформацію, а саме, зазначила, що орендну плату за 2016-2017 роки вона сплатила спадкоємиці померлого ОСОБА_12 - ОСОБА_11 , і пояснила, що вона заперечує проти нарахованих ОСОБА_6 сум заборгованості за орендну плату за 2016-2017 роки та пені, оскільки останній набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише 25 липня 2017 року. ОСОБА_10 зазначила, що нею повністю сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою, площею 9,3973 га на виконання умов договору оренди землі від 3 січня 2007 року дружині ОСОБА_12 - ОСОБА_11 , як спадкоємиці та яка також є пайовиком ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за земельною ділянкою (паєм) в розмірі 12,2869 га. На підтвердження сплати орендної плати за користування земельною ділянкою ОСОБА_11 , як спадкоємиці померлого чоловіка ОСОБА_12 , за 2016-2017 роки, ОСОБА_10 надала: копію відомості №6 нарахування орендної плати за земельні паї за 2016 рік, копію відомості №5 на виплату грошей за земельні паї за 2016 рік, копію виписки касової книги за 15 листопада 2016 року, копію відомості №2 нарахування орендної плати за земельні паї за 2017 рік, копію видаткового касового ордеру №94 від 11 жовтня 2017 року, копію виписки касової книги за 11 жовтня 2017 року, копію листа - повідомлення від 7 лютого 2018 року №6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, в своїх поясненнях ОСОБА_6 зазначив, що його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_10 вказує, що згідно наданої нею відомості №6 про нарахування орендної плати за земельні паї від 15 листопада 2016 року вона сплатила орендну плату його матері - ОСОБА_11 , що є поршуенням вимог ст. 1270 ЦК України, оскільки для вступу у спадщину повинно пройти 6 місяців з дня смерті, і саме в даних діях ОСОБА_10 полягає введення в оман суд у справі №314/1250/18. Крім того, ОСОБА_10 зазначила в суді, що він начебто жодного разу не звертався до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з повідомленням про набуття ним права власності на земельну ділянку та виплату йому орендної плати, що не відповідає дійсності (а.с. 134-136, т. 1 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Допитана 6 травня 2024 року в якості свідка ОСОБА_10 підтримала надані нею раніше покази.

Так, зокрема, під час допиту 21 червня 2022 року в якості свідка, ОСОБА_10 зазначила, що з квітня 2006 року вона являється директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У 2007 році між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_12 був укладений договір, який зареєстрований лише у грудні 2012 року. У 2016 році помер ОСОБА_12 та його інтереси перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » представляла ОСОБА_11 та її син - ОСОБА_13 , вони і отримували орендну плату за 2016-2017 роки. У серпні 2017 року до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернувся ОСОБА_6 з листом про розірвання договору, показавши свідоцтво про право на спадщину. 16 листопада 2018 року після звершення сезонних робіт на земельній ділянці вона надіслала ОСОБА_6 запрошення, щоб він з`явився до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » отримати виплати за оренду землі та розірвання договору оренди, проте, ОСОБА_6 на листи на протязі декілька місяців не реагував. 7 грудня 2018 року ОСОБА_6 з`явився, але отримати виплати він відмовився, про що вона склала акт та ОСОБА_6 повідомив, що йому земельна ділянка не потрібна до вирішення судом позову про розірвання договору. У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 не прибував для отримання орендної плати, у 2020 році ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перерахувало на ім`я ОСОБА_6 , за допомогою Укрпошти орендну плату, але останній не отримував вказані кошти. 15 березня 2021 року ОСОБА_6 привіз до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підписані із його боку додаткову угоду про розірвання оренди землі та акт приймання - передачі земельної ділянки, які вона підписала та передала йому земельну ділянку, із цього часу ОСОБА_6 , самостійно обробляє земельну ділянку. ОСОБА_6 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі несплати орендної плати, де судом було відмовлено у задоволенні позову. Під час розгляду справи, її представник надав суду пояснення про те, що орендна плата за 2016-2017 роки була виплачена ОСОБА_11 , як дружині померлого ОСОБА_12 , оскільки вважали, що вона і буде спадкоємицею вказаної земельної ділянки. Пай ОСОБА_11 також знаходиться в оренді ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У 2016 році, виплата здійснювалась у присутності ОСОБА_14 , у 2017 році у присутності сина ОСОБА_11 , вказані виплати підтверджуються відповідними документами, які також надавались ІНФОРМАЦІЯ_6 під час розгляду справи (а.с. 63-66, т. 1 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Крім того, під час допиту - 6 травня 2024 року, свідок ОСОБА_10 доповнила свої покази тим, що виплату оренди за земельну ділянку вона здійснювала ОСОБА_11 , оскільки вважала її правонаступником земельної ділянки після смерті її чоловіка - ОСОБА_12 та на той момент вона не мала жодної інформації про те, що власником земельної ділянки є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_11 . При отриманні орендної плати ОСОБА_11 були присутні її сини: ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , які жодних претензій та скарг не висували (а.с. 142-144, т. 1 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 2 грудня 2024 року надано тимчасовий доступ до документів, що містяться в матеріалах цивільної справи №314/1250/18, яка знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 208, т. 1 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Так, як слідує зі змісту рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13 вересня 2018 року, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Крім того, як випливає із вказаного судового рішення, відповідачем ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що між ОСОБА_12 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був укладений договір оренди земельної ділянки, строк дії якого становив до 26 грудня 2022 року. Відповідач заперечував проти нарахованих позивачем сум заборгованості за орендну плату за 2016-2017 роки та пені, оскільки позивач набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише 25 липня 2017 року. Відповідач зазначив, що ним повністю сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою площею 9,3973 га на виконання умов договору оренди землі від 3 січня 2007 року дружині ОСОБА_12 - ОСОБА_11 , як спадкоємиці та яка також є пайовиком ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за земельною ділянкою (паєм) в розмірі 12,2869 га.

Також, як убачається із зазначеного судового рішення на підтвердження сплати орендної плати за користування земельною ділянкою ОСОБА_11 , за 2016-2017 роки, відповідач надав відповідні документи (а.с. 118-123, т. 2 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Із матеріалів цивільної справи №314/1250/18 також випливає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 18 лютого 2019 року рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13 вересня 2018 року залишено без змін (а.с. 157-160, т. 2 матеріалів кримінального провадження №0000162).

На переконання колегії суддів, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження описано проведені слідчі дії, докладно викладено встановлені слідчим обставини кримінального провадження, проведено ґрунтовний аналіз отриманої інформації та наведені мотиви, за яких слідчий дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Так, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_6 , наданих ним на стадії досудового розслідування випливає, що ОСОБА_10 повідомивши у своєму відзиві, поданому у цивільній справі №314/1250/18 про те, що заявник не звертався до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з повідомленням про набуття ним права власності на земельну ділянку та виплати йому орендної плати, що не відповідає дійсності, ввела суд в оман.

Крім того, ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначав, що ОСОБА_10 у відзиві вказано про те, що виплату орендної плати було здійснено його матері ОСОБА_11 , проте, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_11 не була спадкоємицею після смерті його батька.

Диспозиція ч. 1 ст. 384 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України може бути виражена в таких діях, як: неправдиві покази свідка чи потерпілого; неправдивий висновок експерта; неправильний переклад, зроблений перекладачем.

Тобто, із наведеного слідує, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України в контексті надання неправдивих показань, є особа, яка повинна мати процесуальний статус свідка або потерпілого.

Проте, із матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_6 оспорює обставини встановлені під час розгляду цивільної справи, зокрема, надані відповідачем відомості, а не в рамках кримінального провадження, де ОСОБА_10 надані покази в якості потерпілої або свідка.

Крім того, слід окремо звернути увагу і на те, що із матеріалів цивільної справи випливає, що дійсно під час розгляду цивільної справи №314/1250/18 відповідачем - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначені обставини щодо виплати ОСОБА_11 , як спадкоємиці, орендної плати за користування земельною ділянкою та те, що позивач ( ОСОБА_6 ) жодного разу не звертався до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з повідомленням про набуття права та виплати йому орендної плати.

Проте, вказаний відзив, який міститься у цивільній справі, поданий представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_15 , а не особисто ОСОБА_10 (а.с. 110-113 т. 2 матеріалів кримінального провадження №0000162).

Також, зі змісту судового рішення випливає, що розгляд цивільної справи відбувався у спрощеному позовному провадженні, тобто, без участі сторін та без фіксації судового процесу.

Отже, підстави вважати, що ОСОБА_10 під час розгляду цивільної справи №314/1250/18 у суді першої інстанції були надані такі пояснення, котрі можуть вводити суд в оман, відсутні.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року вказано, що відповідачем у своєму відзиві зазначено про те, що ОСОБА_6 жодного разу не звертався до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з повідомленням про набуття права та виплати йому орендної плати.

Тобто, у судовому рішенні вказувалось не про те, що відповідачем зазначено про відсутність повідомлення ОСОБА_6 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про набуття ним права власності на земельну ділянку, а про відсутність звернення про набуття ним права та виплати орендної плати.

Отже, з огляду на викладене, в цілому обставини, які вказує ОСОБА_6 фактично зводяться до оспорювання цивільно-правових відносин між ним та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Відтак, на переконання колегії суддів, вказані в апеляційній скарзі обставини були враховані при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000162 про закриття кримінального провадження, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4