Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/767/25
Провадження № 1-кп/279/408/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000001 від 02.01.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Холосне, Коростенського району, Житомирської області, громадянка України, з середньою освітою, тимчасово не працює, не депутат, не інвалід, раніше судимої, без реєстрації та

фактично проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи обізнана про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією рф проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 вчинила умисний злочин проти власності за наступних обставин.

08.12.2024 року близько 11:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: брухт міді масою 12,9 кг., загальною вартістю 4020,54 грн., чим заподіяла потерпілій матеріального збитку на вищевказану суму та з викраденим з місця події зникла. Після цього викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Повторно, 12.12.2024 року, близько 10:00 год. ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: брухт міді масою 10 кг., загальною вартістю 3116,70 грн. та брухт латуні масою 2 кг., загальною вартістю 383,34 грн., чим заподіяла потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3500,04 грн., та викраденим з місця події зникла. Після цього викраденим майном з розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, повторно, 18.12.2024 року, близько 11:00 год. ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: брухт міді масою 9 кг., загальною вартістю 2805,03 та 8 акумуляторів від електричного скутера марки «LP6-DZM12 Ah», які вийшли з ладу (АКБ) загальною масою 31 кг., вартістю 713 грн., чим заподіяла потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3518,03 грн., та з викраденим з місця події зникла. Після цього викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у інше приміщення, вчиненими в умовах воєнного стану, повторно, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, підтвердила зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, пояснила, що дійсно в указаний в обвинувальному акті дні та час таємно викрала чуже майно, зазначила, що щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт вчинення відносно неї кримінального правопрушення за вказаних обставин, зазначила, що кошти їй не повернуто, однак на суворому покаранні не наполягає, однак щодо покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачена повністю визнала себе виннуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позиції немає, а також учасникам зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів опитуванням обвинуваченої, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої. Інші докази судом не досліджувалися.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та кваліфікація її дій за ч.4 ст.185 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у інше приміщення, вчиненими в умовах воєнного стану, повторно, обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_4 на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше судима, беручи до уваги позицію потерпілої те, що на суворому покаранні вона не наполягала, а також щире каяття обвинуваченої у вчиненому, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню нею нових злочинів можливо без ізоляції її від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку вона, ОСОБА_4 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинувачену ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засуджену, привчати до додержання законів, оскільки вона не виправдана, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша її доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у неї звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , застосований відповідно до Ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 29.01.2025 року у вигляді особистого зобов`язання, закінчив свою дію..

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст.368, 369, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати виннуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6367,2 грн. витрат на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз: СЕ-19/106-25/513-ТВ, СЕ-19/106-25/511-ТВ, СЕ-19/106-25/516-ТВ, СЕ-19/106-25/514-ТВ,

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.

Речовий доказ у провадженні, а саме:

- DVD-R диск до протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 30.01.2025 - що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом: