Справа № 276/850/25
Провадження по справі 1-кс/276/276/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року селище Хорошів

Суддя Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Хорошів заяву судді Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід у справі №276/850/25, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000065 від 28.04.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000065 (справа №276/850/25) відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.369 КК України.

25.08.2025 суддею Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 заявлено самовідвід у даній справі.

Заява мотивована тим, що ним, як суддею Хорошівського районного суду Житомирської області, раніше було розглянуто справу про адміністративне правопорушення № 276/775/25 за протоколами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за частиною 1 статті 130 та статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами розгляду 24 червня 2025 року було винесено постанову, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень. Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України (надання неправомірної вигоди службовій особі) було вчинено 27 квітня 2025 року з метою уникнення адміністративної відповідальності саме за ті правопорушення, які були предметом розгляду у вищевказаній адміністративній справі. Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне діяння є нерозривно пов`язаними, становлячи єдиний безперервний ланцюг подій. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 276/775/25 суддею було безпосередньо досліджено та надано судову оцінку ключовому доказу - відеозаписам з портативних відеореєстраторів працівників поліції. У постанові від 14 червня 2025 року суддею було зроблено висновок, що "Даний відеозапис є прямим доказом як обставин відмови від огляду, так і факту злісної непокори". Згідно з Реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, цей же відеозапис є одним із центральних доказів сторони обвинувачення.

Наведені вище обставини, а саме попередня участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, яка є фактичною передумовою кримінального провадження, та надання мною офіційної судової оцінки ключовому доказу, який підлягає повторному дослідженню та оцінці в межах кримінального провадження, створюють обставини, що об`єктивно можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в здатності судді розглянути дану кримінальну справу абсолютно безсторонньо, із застосуванням вищого стандарту доказування "поза розумним сумнівом".

Згідно з ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді ОСОБА_4 передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

В судове засідання суддя ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд заяви про самовідвід без його участі, заяву підтримав з підстав, зазначених у ній.

Прокурор не заперечив щодо задоволення заяви про самовідвід, з огляду на викладені в заяві про самовідвід обставини.

Обвинувачений та його захисник повідомлялись про розгляд заяви судді про самовідвід, однак до суду не з`явились та жодних заяв не подали.

Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 81 КПК України, відсутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід (самовідвід) не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії").

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що"особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі"Бочан проти України" від 03 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

Вичерпний перелік підстав, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, визначений статтями 75,76 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

19.05.2006 року Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23 схвалено Бангалорські принципи поведінки суддів, які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів.

Пунктом 1.1. Бангалорських принципів закріплено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Другим стандартом етичної поведінки суддів Бангалорськими принципами визначено принцип об`єктивності, який є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України).

З системного аналізу ст. 75 та 76 КПК України слідує, що нормами процесуального закону не передбачено заборони судді брати участь у кримінальному провадженні щодо особи, у разі коли суддя розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо цієї самої особи.

З огляду на наведене, за обставин цього кримінального провадження у судді ОСОБА_4 не виникло обов`язку заявити самовідвід від розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 . Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 27.04.2023 по справі № 683/1804/22.

Окрім того, суддя враховує, що під час проведення підготовчого судового засідання, яке відбулось 23.07.2025, головуючим суддею Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 було роз`яснено учасникам справи про їх право заявити відвід судді, однак, ні обвинувачений, ні прокурор не заявили відвід головуючому судді, що свідчить про відсутність в учасників справи обґрунтованих сумнівів у неупередженості та безсторонності судді.

Стосовно дослідження доказів у межах справи про адміністративне правопорушення та надання їм оцінки, то суд зазначає, що зазначене не є безумовною підставою для заявлення самовідводу.

Так, проаналізувавши зміст постанови Хорошівського районного суду Житомирської області від 24.06.2025 у справі №276/775/25, встановлено, що суддею ОСОБА_4 докази по справі про адміністративні правопорушення, в тому числі оптичний диск з відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських, оцінювались виключно в контексті наявності обставин та підстав притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння та за злісну непокору, передбачені ст. 130, 185 КУпАП.

У свою чергу, у кримінальному провадженні №0000065 (справа №276/850/25) відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.369 КК України в ході судового розгляду підлягають встановленню інші обставини: щодо надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданого службового становища.

Також слід врахувати, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов разом з угодою про визнання винуватості, а тому, з огляду на положення ст. 474 та 475 КПК України, судом не досліджуються докази на підтвердження винуватості обвинуваченого.

Також суддя зазначає, що в заяві про самовідвід суддя ОСОБА_4 наголосив, що відносно його суб`єктивної безсторонності жодних сумнівів не виникає.

На переконання суду, розгляд суддею справи про адміністративне правопорушення не може свідчити про упередженість судді під час розгляду кримінального провадження стосовно тієї ж особи.

Водночас, суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід (самовідвід) судді.

З огляду на все вищевикладене, суддя приходить до висновку про відсутність об`єктивних перешкод у подальшому неупередженому розгляді справи №276/850/25 головуючим суддею ОСОБА_4 , а також відсутність підстав для задоволення заяви про його самовідвід.

Керуючись статтями 35, 75, 80, 81, 82, 372 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви судді Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід у справі №276/850/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1