Справа № 154/1153/25 Провадження №11-кп/802/640/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 26 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 26 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 26 серпня до 24 жовтня 2025 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Вказує про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, оскільки усі встановлені ризики ґрунтуються на припущеннях. Незаконним, на думку захисника, судове рішення є й в частині відмови у визначені розміру застави. Крім того суддею належним чином не взято до уваги, що на момент судового розгляду ОСОБА_6 не було належним чином вручено копію клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно нього.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку захисника та його обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Норми ч. 1 ст. 194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_6 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачається виключно у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, судовий розгляд триває, а тому, на переконання колегії суддів, тяжкість інкримінованого обвинувачення ОСОБА_6 у сукупності з обставинами кримінального провадження та даними про особу обвинуваченого дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, існування яких були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченого, його позитивні характеризуючі дані, міцні соціальні зв`язки є голослівними. Наявність у обвинуваченого сім`ї, позитивних характеристик, спортивних нагород не спростовує і не зменшує ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ці обставини існували і на час інкримінованих ОСОБА_6 злочинів та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Твердження захисника про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано з порушенням вимог ст. 184 КПК, оскільки таке клопотання, на думку захисника, було неналежним чином вручено обвинуваченому, правильності висновків суду першої інстанції не спростовує та не тягне за собою скасування оскарженого судового рішення, з урахуванням положень ст. 194 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Зважаючи на наведене суд на підставі оцінки сукупності отриманих доказів дійшов правильного висновку, що обґрунтована підозра про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, у яких він обвинувачується, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є вірогідною та достатньою підставою для продовження строку такого обмежувального заходу як тримання під вартою.

Доводи захисника обвинуваченого, що судом не було належно обґрунтовано реалізацію свого права не визначати заставу обвинуваченому не є слушними. З рішення суду першої інстанції вбачається, що суд врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість злочинів у сфері обігу наркотичних засобів і їх високий ступінь суспільної небезпеки, зазначив, що відповідно до положень ст. 183 КПК України продовжує строк застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

За таких обставин законних підстав для скасування ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст. 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 26 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді