Єдиний унікальний номер справи 185/4690/25
Провадження № 1-кп/185/1043/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000450 від 17.03.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівки Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», 17 березня 2025 року близько 10.58 год., керуючи технічно справним автомобілем «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому па праві власності, рухався по сухому покриттю проїзної частини вул.Дніпровська м.Павлограда з боку м.Донецьк у напрямку до м.Дніпро.

Під час руху по дорозі вул.Дніпровська м.Павлограда обвинувачений ОСОБА_3 , наближаючись на вищевказаному автомобілі до регульованого перехрестя з вул.Хуторська м.Павлограда, на якому для нього включився забороняючий (червоний) сигнал світлофору, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість та легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, та її змінам, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість спостерігати за сигналами світлофорів, встановлених по обидва боки від проїзної частини дороги вул.Дніпровська м.Павлограда, продовжив рух на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста потерпілого ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді та перетинав проїзну частину дороги вул.Дніпровська м.Павлограда зліва направо відносно його руху.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), п.8.7.3 е), п.8.10 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

п.1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п.1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним засобом у дорозі»;

п.8.7.3: «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному Сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;»;

п.8.10: «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою .1.12 (стоп-лінія) , дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів».

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п. 8.7.3. (е) та 8.10. Правил дорожнього руху, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної, дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої велосипедисту потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження у вигляді:

1) забійні рани - в правій тім`яній ділянці, на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в середній та нижній третинах;

2) садна - на спинці носу, на кінчику носу зліва, біля зовнішнього кінця правої надбрівної дуги, у волосистій частині голови в проекції потиличної ділянки зліва, на тильній поверхні лівої кисті в проекції тіла 3,4 п`ясних кісток, основної фаланги 3 пальця лівої кисті, на зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу з розповсюдженням на зовнішню поверхню правої поперекової ділянки, в проекції крижу справа, в проекції правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині;

3) синці - на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 6-7 міжребер`я від рівня біля грудинної лінії до рівня передньо-пахвової лінії, на внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, на тильній поверхні правої стопи, на внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині, на тильній поверхні правої кисті в проекції голівок 3,4 п`ясних кісток, на задній поверхні правого стегна у нижній третині, на нижньо-зовнішньому квадранті правої сідниці, нижньо-внутрішнього квадранту лівої сідниці;

4) переломи - склепіння та основи черепу, відрив атланто-потиличного зчленування, перелом 1 шийного хребця, відкритий перелом велико- та малогомілкової кісток правої гомілки;

5) ушкодження внутрішніх органів - субарахноїдальний крововилив, епідуральна гематома справа, розрив печінки.

Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та такі, що призвели до смерті потерпілого.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 06 години 35 хвилин у реанімаційному відділені КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР» внаслідок сумісної тупої травми голови, шиї, живота, правої нижньої кінцівки, з переломами склепіння та основи черепу, епідуральної гематомою справа, субарахноїдальним крововиливом, відривом атланто-потиличного зчленування, переломом 1 шийного хребця, розривом печінки, відкритим переломом велико- та малогомілкової кісток правої гомілки, забійними ранами, саднами, синцями тіла, яка ускладнилась травматичним шоком, що й призвело до безпосередньої причини смерті та дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що 17 березня 2025 року він на власному транспортному засобі рухався по вулиці Дніпровська в м.Павлограді з боку м.Донецька в бік м.Дніпра в крайній правій смузі. Зліва від нього рухалась вантажівка. Наближаючись до перехрестя з вул.Хуторська за 30 метрів він побачив, що зелений сигнал світлофору став мерехтіти. Розраховуючи, що пришвидшившись, він проїде перехрестя, він прискорився та виїхав на перехрестя, де допустив наїзд на велосипедиста, якого він до цього не бачив. Потерпілий ОСОБА_8 рухався зліва направо відносно його руху. Він одразу зупинився, став надавати медичну допомогу потерпілому, побачив на ньому тілесні ушкодженні у виді перелому кінцівки. Викликав швидку та поліцію. Потерпілого забрала швидка, а він з поліцією залишився на місці пригоди, пізніше пройшов медичний огляд щодо вживання алкоголю чи інших речовин під час інкримінованих подій. На наступний день він дізнався про смерть потерпілого. В скоєному щиро кається, просить не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами, надати можливість і далі проходити військову службу та виконувати обов`язки водія, застосувавши іспитовий строк в 1 рік. Потерпілій матеріально допоміг, компенсував завдану шкоду, остання ніяких претензій до нього немає. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується. В промові в «останньому слові» обвинувачений попросив вибачення у потерпілої.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що на час подій 17 березня 2025 року вона перебувала в лікарні. Наступного дня їй подзвонили з поліції та повідомили, що її син, потерпілий ОСОБА_8 , загинув в результаті ДТП. Вона одразу приїхала до лікарні, де вже побачила сина мертвим. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вона не оспорює. При визначені покарання обвинуваченому просить не позбавляти останнього волі.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжкого злочину, ступінь негативних наслідків у вигляді загибелі потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем несення служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів-психіатрів не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, негативних наслідків у вигляді загибелі потерпілого, думки потерпілої, яка не наполягає на призначенні суворого покарання, разом з тим емоційно проявила явну незгоду із запропонованим видом покарання захисника та обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір, є учасником бойових дій, свою вину визнав, добровільно відшкодував потерпілій збитки, наявності декількох пом`якшуючих його покарання обставин, відсутності обтяжуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання, та із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до основного покарання, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю.

Заявлена позиція в судових дебатах прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, на думку суду, є занадто суворою та не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, меті покарання, та не враховує думку потерпілої ОСОБА_6 та її представника, які не наполягали на позбавленні волі обвинуваченого при визначенні покарання.

Заявлена позиція захисника та обвинуваченого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами та із застосуванням випробування з іспитовим строком на 1 рік, є явно несправедливою та не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, негативним наслідками у вигляді загибелі потерпілого.

Після почутої позиції сторони захисту емоційна реакція потерпілої, яка втратила сина, отримавши матеріальну компенсацію від обвинуваченого, що ніколи не поверне близьку людину, засвідчила свою велику втрату та непоправні наслідки, в результаті інкримінованих дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Судом були досліджені надані прокурором матеріали, що характеризують обвинуваченого, зокрема накази про проходження обвинуваченим військової служби. Згідно наказів командира ВЧ обвинувачений з моменту призову на військову службу не був водієм, лише з 08.05.2024 року був призначений на посаду водія. Тому застосування додаткового покарання ніяким чином не впливає на виконання обвинуваченим військової служби.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України.

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосований у виді цілодобового домашнього арешту. У зв`язку із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбуття основного покарання, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід підлягає скасуванню.

За вимогами ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт, що був застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 в якості запобіжного заходу, зараховується судом у строк покарання, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Таким чином застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту з 21.03.2025 року до 13.05.2025 року підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченого у співвідношені три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Під час проведення досудового розслідування проводились криміналістичні експертизи загальною вартістю 16300,00 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 16300.00 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , та електровелосипед «ATALAIT LIFE» - в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 21.03.2025 року до 13.05.2025 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 13.05.2025 року.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_3 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 16300.00 гривень.

Речові докази:

- автомобіль марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 ;

- електровелосипед «ATALAIT LIFE», який переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- оптичний диск із відеозаписом з місця події та флеш-носій з записом слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 від 17.04.2024, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в кримінальному провадженні.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2025 року на автомобіль марки ««Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , та електровелосипед «ATALAIT LIFE».

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1