Справа № 635/463/25
Провадження № 1-кп/635/779/2025
УХВАЛА

24 червня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0010170 від 13.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів. В своєму клопотанні прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органу досудовою розслідування та/або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 проходить військову службу на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «солдат», місцезнаходження військової частий в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення обвинуваченого до органу досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КНК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійсниш вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з мстою уникнути покарання за вчинений злочин;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для нього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити й інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

Крім цього, прокурор зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 17 листопада 2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.121 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 8 р. 1 м. та в подальшому, розподілений до відбування покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)».

Згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2024 (справа № 192/2501/24, провадження № 1-в/192/431/24), розглянуто клопотання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військово служби за контрактом, згідно ст. 81-1 КК України.

Крім того, згідно вказаної ухвали суду, визнано наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання та для проходження військової служби за контрактом, визначених ст. 81-1 КК України та ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08.05.2024 № 3687-ІХ та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від відбування невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 р. 16 д.

В судовому засіданні прокурором повністю підтримано клопотання з наведених підстав.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вважав, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора за безпідставністю пред`явленого обвинувачення. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений заявив, що в умовах слідчого ізолятора він піддається знущанням та побиттю з боку інших осіб, що тримаються під вартою, що становить для нього нестепні умови перебування під вартою, що може привести до самогубства.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема в судовому засіданні обвинувачений в своєму зверненні до суду заявив про здатність вчинити самокалічення. Запобігання зазначеним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Суд також вважає, що з урахуванням дії воєнного стану та пред`явлення обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, схильність обвинуваченого до вчинення необдуманих поступків свідчить про необхідність продовження строку тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України визначення розміру застави суд вважає недоцільним.

Враховуючи наведене, суд задовольняє клопотання прокурора та продовжує обвинуваченому строк тримання під вартою.

Стосовно поданої заяви обвинуваченого ОСОБА_5 щодо тримання його в незадовільних умовах, коли, з його слів він піддається знущанню зі сторони інших осіб, які тримаються разом з ним під вартою, суд зобов`язаний звернути увагу на практику ЄСПЛ, зокрема на п. 178 рішення «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», в якому зазначено наступне:

«178. Держава повинна забезпечити, щоб особа утримувалася під вартою в умовах, сумісних з повагою до людської гідності, щоб спосіб і метод застосування покарання у вигляді позбавлення волі не завдавали їй страждань або проблем, рівень яких перевищує неминучий рівень страждань, що властивий у разі позбавлення волі (див. справу «Кудла» (Kudіa), що згадується вище, п. 94 та справу «Свінаренко та Сляднєв проти Росії» (Svinarenko and Slyadnev v. Russia) [ВП], № 32541/08 і 43441/08, п. 116, ЄКПЛ 2014 р. (витримки)), і щоб, з огляду на практичні вимоги ув`язнення, її здоров`я і благополуччя були належним чином захищені (див. «Кудла» (Kudіa), що згадується вище; «Ідалов проти Росії» (Idalov v. Russia) [ВП], № 5826/03, п. 93, від 22 травня 2012 р.). У більшості справ, що стосуються утримання під вартою осіб, які мають певні захворювання, Суд розглянув питання про те, чи отримував заявник належну медичну допомогу в місці позбавлення волі. У зв`язку з цим Суд нагадує, що навіть незважаючи на те, що стаття 3 не передбачає право затриманого на звільнення «з міркувань гуманності», він завжди тлумачив вимогу захисту здоров`я і благополуччя ув`язнених як, зокрема, зобов`язання держави надавати їм необхідну медичну допомогу (див. справу «Пахомов проти Росії» (Pakhomov v. Russia), № 44917/08, п. 61, від 30 вересня 2010 р.; «Гладкий проти Росії» (Gladkiy v. Russia), № 3242/03, п. 83, від 21 грудня 2010 р.).

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним з метою вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки обвинуваченого під час тримання під вартою, зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про знущання зі сторони інших осіб, з якими останній тримається під вартою, провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та за наявності обґрунтованості заяви обвинуваченого вжити необхідних заходів для забезпечення належних умов тримання під вартою та негайно повідомити суд про результати виконання ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 22 серпня 2025 року включно.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про знущання зі сторони інших осіб, з якими останній тримається під вартою, провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та за наявності обґрунтованості заяви обвинуваченого вжити необхідних заходів для забезпечення належних умов тримання під вартою та негайно повідомити суд про результати виконання ухвали суду.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 5 днів з моменту її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1