"29" липня 2025 р. Справа № 363/3470/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з майна

у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ч.2 ст. 286 КК, яке надійшло до суду 23.06.2025 року.

У підготовчому судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_5 , власник майна ОСОБА_8 звернулись з клопотанням про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , який наразі знаходиться на майданчику тимчасового утримання. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до ухвали суду від 04 квітня 2025 року на вказаний автомобіль було накладено арешт з метою забезпечення проведення необхідних слідчих (розшукових) дій. Представник заявниці зазначила, що наразі слідчі дії завершено, відповідні експертизи проведено, у зв`язку з чим відпала необхідність подальшого арешту транспортного засобу. З метою реалізації зазначеного автомобіля для подальшого відшкодування шкоди потерпілому просить суд скасувати арешт.

Обвинувачений також підтримав клопотання свого захисника.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення клопотання про скасування арешту з автомобіля Land Rover, державний номер НОМЕР_1 , посилаючись на його передчасність,а також зазначила, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, яке стосується дорожньо-транспортної пригоди зі смертельними наслідками. У зв`язку з цим існує об`єктивна потреба у збереженні транспортного засобу у первісному технічному стані до завершення дослідження всіх доказів безпосередньо в судовому розгляді.

Представник потерпілих залишив вирішення питання щодо об`єднання проваджень на розсуд суду.

Встановлено, що 04.04.2025 ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_4 .Майно вилучене та визнане речовим доказом, який полягає в забороні розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії з ним. Автомобіль зберігається на території спеціального майданчика до прийняття кінцевого рішення в кримінальному провадженні.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, суд дійшов наступного.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оцінюючи співмірність обмеження права особи на володіння, користування та розпорядження майном із завданнями кримінального провадження, суд вважає, що підстави для накладення арешту на майно не відпали. Потреби судового розгляду у встановленні обставин кримінального правопорушення, а також загальна мета кримінального провадження захист особи та суспільства від злочину переважають у даному випадку інтереси окремого власника.

У цій справі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула людина, що об`єктивно підвищує суспільну значущість кримінального провадження та зумовлює посилену увагу до збереження речових доказів у їх первісному технічному стані. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що тимчасове обмеження права власника та користувача майна на володіння і розпорядження транспортним засобом є обґрунтованим, співмірним та не порушує принципу правової визначеності, оскільки спрямоване на досягнення легітимної мети встановлення істини у справі, забезпечення ефективного судового розгляду та захисту прав потерпілих. Життя людини, яке було втрачене внаслідок ДТП, є найвищою соціальною цінністю, а тому вказане обмеження прав не є надмірним. Посилання заявника на необхідність реалізації транспортного засобу з метою відшкодування шкоди потерпілим не є належним чином підтвердженим та не спростовує наявності потреби у збереженні речового доказу. Таким чином, обмеження прав власника та користувача майна є пропорційним, законним і тимчасовим, а подане клопотання про скасування арешту є передчасним і не підлягає задоволенню на цій стадії підготовчого засідання.

Суд погоджується з позицією прокурора щодо необхідності подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки автомобіль, як речовий доказ, має бути збережений у первісному стані до завершення дослідження всіх доказів безпосередньо в судовому засіданні.

У зв`язку з викладеним, клопотання представника власника майна про скасування арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.131-132,170,174,309 КПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області

Суддя ОСОБА_1