В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000815 від 27.08.2025, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

у с т а н о в и в:

27 серпня 2025 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Гродненська, 5.

У цей момент там же знаходилися працівники Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, які перебували у складі мобільної групи з оповіщення населення про проведення заходів з мобілізації, які рухалися на службовому автомобілі «Renault», моделі «Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 . В ході виконання оповіщення населення про проведення заходів з мобілізації працівники Дніпровського УП ГУНП у м. Києві зупинили службовий автомобіль, після чого вийшли з нього та наблизились до ОСОБА_2 , після чого пред`явили останньому для ознайомлення свої службові посвідчення та запропонувати ОСОБА_2 надати документи, що посвідчують його особу для перевірки відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» згідно якої, у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

У цей час, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_2 на вимогу працівників поліції пред`явити військово-облікові документи та документ, що посвідчує особу почав нецензурно гучно виражатися у бік працівників поліції та при цьому намагаючись втекти від них. Після чого, працівники поліції застосували до ОСОБА_2 фізичну силу з метою припинення його протиправних дій і буйної поведінки та використали спеціальний засіб кайданки, при цьому ОСОБА_2 продовжував гучно викрикувати непристойні вислови у бік працівників поліції та на зауваження працівників поліції щодо припинення таких дій останній взагалі не реагував.

У подальшому, ОСОБА_2 було поміщено до відсіку затриманих осіб службового автомобіля «Renault», моделі «Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 для доставки останнього до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з метою складання адміністративних матеріалів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, знаходячись у відсіку для затриманих осіб службового автомобіля, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 10, у автомобілі, який рухався по проїжджій частині, ОСОБА_2 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразилися в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в частині пошкодження майна, обравши об`єктом своїх хуліганських дій автомобіль марки «Renault», моделі «Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , почав вести себе буйно та розхитувати автомобіль, чим перешкоджав його руху та створював аварійну ситуацію на дорозі, а потім наніс один цілеспрямований удар по склу перегородки відсіку для затриманих осіб та салону автомобіля, внаслідок чого скло розбилося.

Своїми діями ОСОБА_2 завдав матеріального збитку на суму 2 750 грн. 00 коп. ГУНП у м. Києві, а також завадив подальшої нормальної діяльності мобільної групи з оповіщення населення про проведення заходів з мобілізації.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників кримінального провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі. Також у заяві ОСОБА_2 просить призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд, зокрема, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу, в тому числі із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Крім цього, суд зауважує, що вирішення питання про призначення виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 05.02.2024 по справі № 754/6054/22 витлумачив, що підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 296 КК України, ст. ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, після набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з клопотанням про помилування.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1