ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2345/25 Справа № 216/6975/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження за № 0000383 від 29.04.2023 року, за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, офіційно працевлаштованого у ФОП « ОСОБА_10 » на посаді водія, має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або осіб похилого віку немаючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, вирішено питання про арешт майна, судові витрати та речові докази,-

в с т а н о в и л а :

вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 29 квітня 2023 року приблизно о 17 годині 40 хвилин керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_11 , рухався з перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкості, а саме 55 км/год., в світлий час доби по мокрому асфальтобетонному покриттю вулиці Лєрмонтова м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з боку площі Визволення у напрямку зупинки громадського транспорту (далі по тексту ЗГТ) «Балхаська» у крайній правій смузі для руху, при цьому на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проїзна частина по вул. Лєрмонтова має по дві смуги для руху в кожному напрямку, нанесено дорожню розмітку п.1.3. 1.5 Правил дорожнього руху України та Дорожні знаки відстуні.

У вказаний час, тобто 29 квітня 2023 року приблизно о 14 годині 45 хвилини на проїзній частині дороги, навпроти ЗГТ «Центральний ринок» по вулиці Лєрмонтова м. Кривого Рогу, знаходився пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись в хаотичному порядку перетинав смуги руху обох напрямків, у невстановленому для переходу місці.

Надалі, під час руху, водій ОСОБА_8 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, наближаючись до ЗГТ «Центральний ринок» по вул. Лєрмонтова м. Кривого Рогу, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, завчасно виявивши на проїзній частині вул. Лєрмонтова м. Кривого Рогу, на відстані близько 500-600 метрів, пішохода ОСОБА_13 , який перебував на проїзній частині, поводив себе неадекватно та своєю несвідомою поведінкою в данній дорожній обстановці повинен був викликати підвищену увагу водія, постійно тримаючи пішохода ОСОБА_13 в полі свого зору, розуміючи, що останній поводе себе неадекватно, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, для надання дороги пішоходу.

В результаті чого, напроти ЗГТ «Центральний ринок» по вул. Лєрмонтова м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_8 рухаючись у крайній правій смузі для руху, не тримаючи в полі свого зору пішохода ОСОБА_13 , здійснив наїзд лівою передньою частиною автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_13 , який був обернутий лівою боковою стороною тіла до вищевказаного автомобіля.

Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3,1.5,2.3 (б), 12.3, Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати житло або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»;

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна голови, тулубу та кінцівок, закрита черепно- мозкова травма: крововиливи у м`які тканини голови в потиличній області, багато уламковий перелом кісток склепіння черепу (потилична, тім`яні) з переходом на основу черепу (скроневі, очна частина лобної кістки праворуч), крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку в правій лобній, лівій потиличній областях, лівому скроневому полюсі, мозочку, розтрощення головного мозку обох лобних долей; тупа травма грудної клітини - перелом лівої лопатки, переломи 1-6 ребер ліворуч, лівобічний гемоторакс (200 мл), яка ускладнилася травматичним шоком, набряком головного мозку та легень.

Смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала 29.04.2024 приблизно о 14 годині 47 хвилин від сукупної травми тіла, на місці дорожньо-транспортної пригоди, а саме на ділянці проїзної частини вул. Лермонотова м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На вказане рішення місцевого суду прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на три роки. В іншій частині, вирок суду, в тому числі щодо застосування положень ст. 75 КК України та покладення обов`язків, передбачених ст. 75 КК України, залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що судом належним чином не прийнято до уваги, що ОСОБА_8 завчасно виявивши на проїзній частині, на відстані 500 метрів, пішохода ОСОБА_13 , який поводив себе неадекватно на проїзній частині, а тому повинен був викликати підвищену увагу водія, який розумів, що пішохід поводить себе неадекватно, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, для надання дороги пішоходу. Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги ПДР України, що перебуває у причинно наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Зауважує, що судом повністю проігноровано позицію сторони обвинувачення щодо призначенні ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 3 роки, враховуючи, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_7 , діючу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам вирок суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

З вироку суду вбачається, що провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений надав добровільно пояснення, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, висловив щире каяття у вчиненому, дійсність якого у апеляційного суду не викликає сумнівів.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його вини у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Так, апеляційним судом встановлено, що місцевий суд призначаючи покарання ОСОБА_8 , врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся, засудив свої дії, повідомив, що усвідомив суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та недопустимість подібних дій, добровільно та у повному обсязі відшкодував потерпілому матеріальні збитки завдані кримінальним правопорушенням, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Також судом враховано думку потерпілого, який зазначив, що вважає достатнім призначити обвинуваченому найбільш м`яке покарання без його реального відбуття та без позбавлення права керування транспортним засобом.

В свою чергу, призначаючи покарання без додаткового виду покарання у виді позбавлення керування транспортним засобом, місцевий суд послався на те, що виконання обвинуваченим трудового обов`язку пов`язано з керуванням транспортними засобами, що є єдиним джерелом доходу обвинуваченого. Відтак позбавлення його права керувати транспортними засобами не буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку та більш того може призвести до позбавлення єдиного джерела доходу.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції щодо призначення основного виду покарання ОСОБА_8 , є справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, призначене основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами є слушними.

Апеляційний суд відмічає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував конкретні обставини кримінального правопорушення, що внаслідок грубого порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода, в результаті чого останній помер на місці ДТП.

Крім того, ОСОБА_8 маючи значно молодий вік та відповідно не великий стаж керування транспортним засобом, протягом року до вказаних подій, шість разів притягався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України. Вказане свідчить про неналежне та самовпевнене ставлення ОСОБА_8 до виконання покладених на нього обов`язків у дотриманні вимог при керуванні засобами підвищеної небезпеки, правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і його особі, внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

На підставі викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_8 , із ухваленням апеляційним судом нового вироку в цій частині.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, тяжкість наслідків вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, його ставлення до вчиненого правопорушення, відшкодував завдані збитки, та враховує позицію потерпілого. Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено. Зазначені обставини надали суду при призначенні покарання застосувати вимоги ст. 75 КК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, посягає на публічні правовідносини, які регулюють безпеку дорожнього руху і охороняє учасників від протиправних посягань, і його додатковим обов`язковим об`єктом є життя та здоров`я людини. Тому, з урахуванням правової позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 165/2070/17 судом враховано, що думка потерпілого щодо виду та розміру покарання не є вирішальною.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого буде покарання із застосовуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі наведеного, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку, за яким обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: