Провадження №1-кс/127/6556/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділення СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, в рамках кримінального провадження №0000742 від 04.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділення СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими відділення СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000742 від 04.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 31-РС від 24.02.2025 призначений на посаду кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , ВОС-101627А.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.03.2014 ОСОБА_7 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та триває до теперішнього часу.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 21.03.2025 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу кав`ярні «Мольфар», що розташована на території Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону, що в м. Вінниці, по вул. Князів Коріатовичів, 185, в ході спілкування з ОСОБА_8 , помітив, як останній залишив належний йому мобільний телефон марки Samsung A55, в корпусі чорного кольору на столику та відійшов до входу до головного корпусу лікувального закладу для спілкування з лікарем. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону, залишеного ОСОБА_8 без нагляду на столику поблизу кав`ярні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливими мотивом та метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 відійшов від столику за на якому залишив мобільний телефон марки Samsung A55, взяв його до рук та в подальшому покинув місце вчинення злочину, після чого, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на суму 15453,85 грн.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , 11.04.2025 після виписки з лікувального закладу Національного військово-медичного клінічного центра «Головний військовий клінічний госпіталь» міста Києва мав повернутися до розташування військової частини НОМЕР_2 не пізніше 12.04.2025.

Однак, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 12.04.2025, перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідування місці, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, в умовах воєнного стану, до розташування військової частини НОМЕР_2 не прибув, таким чином не з`явившись до місця несення служби без поважних причин та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до затримання працівниками поліції.

За час відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

17 травня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби, вчинене військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна(крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 21.03.2025;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 05.06.2025;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.05.2025;

-ОСОБА_11 командира 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 від 30.03.2025;

-Актом службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від 18.04.2025

-Протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 615 КПК України від 17.05.2025;

-протоколами допиту свідків від 17.05.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив умисні тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на до десяти років, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, він зможе ухилятися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання слідчих (розшукових) дій та процесуальних рішень.

- підозрюваний ОСОБА_5 , маючи змогу вільно пересуватися, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилення їх до зміни показань, маючи їх анкетні дані, які йому стали відомі із наданих копій матеріалів кримінального провадження.

- підозрюваний ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може призвести до порушення основних засад кримінального провадження, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

- характер вчиненого ОСОБА_5 злочину дає підстави вважати, що таємне викрадення чужого майна є одним із джерел його доходу, тобто перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, як стверджує обвинувачення, не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

-особисте зобов`язання, є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

-особиста порука, не може бути застосована, оскільки у нього відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

-домашній арешт, є недостатньо суворим запобіжним заходом, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу покладалась на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданими сторонами кримінального провадження доказами обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На теперішній час органом досудового розслідування інкриміновано ОСОБА_5 вчинення тяжких кримінальних правопорушень, санкцією яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Окрім того підозрюваний офіційно не працює, дітей на утримані не має, а отже у нього відсутні достатні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178,183,184,186, 193, 194, 196,197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 09:30 год. 17.05.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 09:30 год. 16.07.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: