Справа № 372/4321/25
Провадження 1-кс-997/25
ухвала

Іменем України

29 липня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене керівником Київської обласної прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Козин Обухівського району Київської області, громадянину України, який має середньо-спеціальну освіту, є депутатом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області VIII скликання, фізичною особою підприємцем, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2025 року до суду надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому підстави вважати, що підозрюваний спробує переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до наданих суду матеріалів, вбачається, що відповідно до постанови Центральної виборчої комісії від 28 жовтня 2020 року № 433 Козинською селищною територіальною виборчою комісією Обухівського району Київської області зареєстровано ОСОБА_7 як депутата Козинської селищної ради Обухівського району Київської області VIII скликання, обраного на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року в багатомандатному виборчому окрузі № 4.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 липня 2025 року, близько 21 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі Правила дорожнього руху), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пункту 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну», «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, проявив злочинну самовпевненість, рухаючись неподалік буд. № 14 по вул. Незалежності в м. Кагарлик, що в межах Обухівського району Київської області в напрямку від вул. Став`янка до вул. Жовтнева, до повороту на вул. Героїв України, проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, та в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи можливість заздалегідь виявити перешкоду для руху, що йому становив мотоцикл марки «LIFAN LF 175-2E» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку в його смузі руху та, увімкнувши показник лівого повороту, зупинився на Т-подібному перехресті вул. Незалежності та вул. Володимира Великого та перебував у нерухомому стані надаючи дорогу зустрічним транспортним засобам, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди допустив зіткнення з правою боковою частиною мотоцикла.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «LIFAN LF 175-2E» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 , вимог пунктів 2.3 б), д), 2.9 а), 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіянні потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1

КК України.

28.07.2025 о 04:02 год. ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2025; висновком та актом медичного огляду щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27.07.2025 року; довідкою №6347 з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого; протоколом огляду предмета (перегляду відеозапису) від 28.07.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 28.07.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в її сукупності.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вислухавши учасників розгляду, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим, відповідно до ст. 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, містить обґрунтування необхідності застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в суді довели обставини, викладені в клопотанні слідчого, посилалась на те, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що вони з потерпілим примирились, просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні клопотання. Просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою - у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статтей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, встановлено і враховано слідчим суддею всі інші визначені законом обставини.

Оцінюючи доводи, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України слід прийняти до уваги, що з досліджених письмових доказів, зокрема витягу з кримінального провадження, протоколу огляду місця події, протоколу допиту підозрюваного, повідомлення про підозру, інших матеріалів кримінального провадження, вбачається, що підозрюваний може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Із поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що підозрюваний міг перебувати у час скоєння злочину на місці його вчинення, підозрюваним не наведено спростувань достовірності викладених у клопотанні обставин причетності підозрюваного до вчинення злочинних діянь, тому підозра є достатньо обґрунтована, а питання правильності остаточної кваліфікації і доведення винуватості у вчиненні злочину не може вирішуватись на цій стадії кримінального провадження та є передчасним.

В межах судового засідання обґрунтованість підозри ніким не оспорювалась.

За таких обставин, вважаю, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаного у клопотанні злочину є достатньо обґрунтована, оскільки існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому перевірка доведеності вини підозрюваного, встановлення його винності у скоєнні інкримінованого злочину виходять за межі цього судового розгляду та предмету доказування у цій справі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років позбавленням волі, а тому під тягарем можливого покарання та з урахуванням того, що резонанс зазначеного кримінального правопорушення та факт його вчинення щодо потерпілої неповнолітньої особи з боку депутата місцевої ради, набув суспільного розголосу, він може переховуватися від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

-п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 , може особисто або опосередковано незаконно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, ОСОБА_7 , проживає на території Обухівського району Київської області, де проживають усі свідки та потерпілі у кримінальному провадженні, а тому підозрюваний має можливість, як особисто так і шляхом впливу на свідків, потерпілих з боку інших осіб створити умови для зміни або ненадання показань органам досудового розслідування через примус, вплив або залякування свідків та потерпілих.

Також слід зазначити, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння 2,702 ‰, що в 13 разів перевищує допустиму законом норму, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому.

Окрім того, зважаючи на наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеність ризиків, вважаю, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , окрім як застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, що він не одружений, не має утриманців, є депутатом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, а також те, що санкція статті, передбачає покарання у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім того, вважаю неможливим обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, оскільки в разі застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.

Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.

Тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_7 на час досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства і змагальності сторін, оцінивши всі подані доводи і докази, вважаю, що доводи клопотання знайшли об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, тому немає достатніх підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється підозрюваний, його майновий та сімейний стан, а також розмір заподіяної шкоди, вважаю за необхідне визначити розмір застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, слід прийти до висновку, що вказаний розмір застави не є непропорційним, не порушує право на свободу та особисту недоторканість, передбачене ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і відповідає положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

При цьому слід визнати необґрунтованими доводи прокурора про визначення розміру застави у більшому розмірі, зокрема, у передбаченому клопотанням розмірі 1 029 520 грн. (340 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), оскільки достатніх підстав для виходу за межі максимального розміру застави, передбаченого п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не вбачається. Доводи про тяжкість і суспільну небезпечність правопорушення вже враховані при обрання застосовності певного пункту ч. 5 ст. 182 КПК України. Вихід за межі максимально визначеного законом розміру застави не має достатніх ні правових, ні фактичних підстав. Так, розмір шкоди у грошовому еквіваленті наразі досудовим розслідуванням не встановлено, цивільний позов не подавався, законний представник потерпілого в судовому засіданні підтвердив добровільну участі підозрюваного у лікуванні потерпілого. Посилання слідчого і прокурора на наявність у власності рухомого і нерухомого майна слід визнати непереконливими, оскільки автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», житловий будинок загальною площею 110,8 кв.м з прилеглими земельними ділянками не дають достатніх підстав для висновку про зависокий рівень доходів та такий матеріальний стан підозрюваного, який може слугувати підставою для збільшення передбаченого законом розміру застави. Відтак, максимальний визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави є достатнім для забезпечення потреб і досягнення мети цього кримінального провадження.

Доводи захисту щодо позитивно характеризуючих підозрюваного відомостей, позиції представника потерпілого суд приймає до уваги і враховує при частковому задоволенні клопотання, однак вони не породжують правових наслідків у виді відмови у задоволенні обґрунтованого клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу на цій стадії досудового розслідування.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений до часу закінчення дії цієї ухвали, вважаю за необхідне покласти на нього певні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Козин Обухівського району Київської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Строк дії ухвали - до 25 вересня 2025 року включно.

Визначити розмір застави у триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 грн. (дев`ятьсот вісім тисяч чотириста гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119; банк отримувача Держказначейська служба України, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018661.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали до 25 вересня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати на виклики до слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до слідчого судді, суду, прокурора;

-не відлучатися з населеного пункту, де він проживає (Київська область, Обухівський район, смт Козин), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 25 вересня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1