Провадження № 1-кс/686/6935/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменина, громадянина України, уродженця м. Єреван, не одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002045,

встановив:

14.07.2025 захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, в якому просила змінити обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що 18.06.2025 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області постановлено ухвалу про застосування відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 20, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 13 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави. Після 18 червня 2025 року виникли нові обставини, які судом не було досліджено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_6 активно сприяє розкриттю обставин кримінального правопорушення та співпрацює з органом досудового розслідування, проведено допит підозрюваного, під час якого він надав свідчення, що мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 добровільно надав біологічні зразки (зразки ДНК) для проведення відповідних молекулярно-генетичних експертиз, що додатково підтверджує його готовність співпрацювати зі слідством та сприяти об`єктивному розслідуванню. Така поведінка є новою, істотною обставиною, яка не була надана до уваги суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу та свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також про відсутність ризиків переховування від органу досудового розслідування чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_6 має постійну реєстрацію в м. Хмельницькому, не вчиняв спроб переховуватись, а виїзд за межі України у березні 2022 року здійснив до моменту повідомлення про підозру, що виключає навмисне уникнення відповідальності.

Окрім того, зауважує, що законодавство України не забороняє застосування застави у справах даної категорії, а частина 6 статті 193 КПК України прямо передбачає, що після фактичного затримання особи, щодо якої раніше було обрано запобіжний захід за її відсутності, слідчий суддя повинен повторно розглянути питання про доцільність подальшого тримання під вартою або можливість обрання більш м`якого заходу, зокрема у вигляді застави. Під час судового засідання 18 червня 2025 року ОСОБА_6 вже перебував у залі суду, був затриманий та доставлений до України у порядку екстрадиції, а тому не мав процесуального статусу особи, яка перебуває в міжнародному розшуку. У зв`язку з цим використання положень абзацу 7 ч. 4 ст. 183 КПК України про неможливість визначення застави не є обов`язковим та не відповідає поточному процесуальному статусу особи.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаного клопотання, вказавши, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Підтвердили, що ОСОБА_6 дає показання, які свідчать про часткове визнання ним свої вини, добровільно надав зразки ДНК для проведення відповідних молекулярно-генетичних експертиз, співпрацює із органами досудового розслідування.

Заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0002045, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно положень частин першої та другої ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

23.10.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002045 зареєстровано кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією ч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

04.02.2025 року о 06 годині 10 хвилин ОСОБА_6 було затримано у м. Тюбінгені у ФРН та застосовано відносно нього передекстрадиційний арешт.

16.06.2025 о 16:20 год. ОСОБА_6 було затримано у селищі Краковець Львівської області на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 11.06.2024.

31.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 20, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою виготовлення саморобного вибухового пристрою шляхом поєднання промислових та саморобних елементів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вступили в попередню змову між собою.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел на виготовлення саморобного вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб) привласнили споряджений корпус промислово виготовленої ручної оборонної осколкової гранати «Ф-1» та уніфікований підривач (запал) типу «УЗРГМ».

Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне виготовлення саморобного вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час) але до 22.10.2021, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 діючи в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, виготовили пристрій, що містить елементи, як промислового так і саморобного виробництва.

Зокрема, за допомогою ізоляційної стрічки до даної торцевої частини корпусу гранати прикріпили магніт, у корпус гранати закрутили уніфікований підривав дистанційної дії типу «УЗРГМ» та до кільця підривача закріпили відрізок шнура, інший кінець якого приєднали до металевого гака, які у своєму конструктивному поєднанні утворюють саморобний вибуховий пристрій.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб) усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті незаконне зберігання, носіння та передачу вибухового пристрою вступили в попередню змову між собою.

Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне зберігання, носіння та передачу вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час) але до 22.10.2021, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , після незаконного виготовлення саморобного вибухового пристрою, діючи в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, зберігали його у невстановленому досудовим розслідуванням місці до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше ніж до 22.10.2021.

Продовжуючи свій злочинний умисел 22.10.2021 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перенесли саморобний вибуховий пристрій у невстановлене досудовим розслідуванням місце, де передали невстановленій досудовим розслідування особі».

Дана підозра обґрунтована та на її підтвердження представлено: протокол огляду місця події від 22.10.2021; висновки експертів №СЕ-19/123-22/2852-ВТХ від 13.04.2022, № СЕ-19/102-21/15296-БД від 05.05.2022; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 був обраний застосований захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком до 13.08.2025.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи "за" і "проти" такого звільнення не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення ЄСПЛ у справі "Смирнова проти Росії").

Із спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі "Яблонський проти Польщі", від 23 вересня 1998 року у справі "І.А. проти Франції", від 4 жовтня 2001 року у справі "Іловецький проти Польщі").

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

На сьогодні продовжують існувати ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 20, ч. 1 ст. 263 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому враховується також особа підозрюваного, зокрема наступне.

Підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Хмельницькому, утримує трьох неповнолітніх дітей, має вищу освіту.

У рішеннях ЄСПЛ наголошується на тому, що згідно з ч. 2 п. 3 ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування "відповідних і достатніх" підстав для подальшого тримання її під вартою (рішення ЄСПЛ від 8 червня 1995 року у справі "Ягчі і Саргін проти Туреччини"). При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

У п. 25, 26 рішення ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.04.2022 судом наголошено, що нездійснення національними судами оцінки спроможності заявника сплатити необхідну суму може призвести до встановлення порушення Судом. Гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжких злочинів, враховуючи усі, наведені ст. 178 КПК України, обставини у їх сукупності, зважаючи на міцність соціальних зв`язків та особу підозрюваного, наявних ризиків у справі та ймовірності їх настання, прихожу до переконання, що належну процесуальну поведінку останнього забезпечує запобіжний захід у виді тримання під вартою та підстав для його заміни на більш м`який немає.

Разом з тим, враховуючи майновий стан ОСОБА_6 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про його особу, ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, вважаю за можливе визначити розмір застави як альтернативний запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028,00 грн.) 121 120 грн. та забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Доходячи висновку про необхідність зменшення застави, слідчий суддя враховує, що випадків, передбачених ч. 4 ст 183 КПК України, за яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави, слідчим суддею не встановлено.

Положення ч. 4 ст 183 КПК України, якою передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, не можуть бути застосовані при розгляді даного клопотання, оскільки стосуються випадків розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, за обставин, коли підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Окрім того, слід врахувати, що завдання міжнародного розшуку на сьогодні виконане, ОСОБА_6 був затриманий, щодо нього слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, підстави для не визначення в даному випадку альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, які б узгоджувалися із вимогами КПК України, відсутні.

Слідча суддя уважає, що альтернатива у внесенні застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, з урахуванням його процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні, а саме бажання співпрацювати з органами досудового розслідування у встановленні усіх обставин справи, надання показань в частині причетності й інших осіб до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Такий розмір застави, на думку слідчої, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного ОСОБА_6 , відповідає його майновому стану та фінансовим можливостям родини, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає розміру, встановленому пунктом 2 частини п`ятої ст. 182 КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120, 00 грн. підозрюваний ОСОБА_6 буде зобов`язаний: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування; утриматись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, має трьох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання.

Строк тримання під вартою слід продовжити у межах строку досудового розслідування у межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме по 13.08.2025 включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197, 201 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, щодо якого ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2025 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120, 00 грн.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- утриматись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Ухвала діє по 13.08.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 16.07.2025 о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя