Справа № 202/2201/25
Провадження № 1-кп/202/1073/2025
УХВАЛА

08 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001036 від 01 листопада 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001036 від 01 листопада 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений, розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, з метою уникнення від відповідальності може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення від відповідальності за вчинений злочин, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не змінилися.

Захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 . В обґрунтування заперечень зазначила, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними та мають характер припущень. Її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, дружину, яка є інвалідом 3 групи та двох дітей, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Ухилятись від суду ОСОБА_4 також не збирається. Також зазначила, що дружина обвинуваченого потребує госпіталізації для стаціонарного лікування, однак зважаючи на те, що немає з ким залишити двох неповнолітніх дітей, не може цього зробити. На підставі викладеного просила суд змінити її підзахисному запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію ОСОБА_5 та просив суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав позицію своїх захисників.

Вислухавши думки учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 травня 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Мотивуючи клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду продовжує існувати, оскільки обвинуваченому інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, котрі наразі в суді не допитані, теж неможливо повністю виключити, оскільки, як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки обвинувачений не має сталого заробітку та офіційного джерела доходів.

При цьому ризики, передбачені п.2 та п.4 ч.1 ст.177 КПК прокурором у судовому засіданні доведені не були.

Разом із цим, якщо при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом третім частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд зазначає обвинувачений ОСОБА_4 утримається під вартою вже більше п`яти місяців та обвинувачується у злочині, не пов`язаного із застосуванням насильства.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки та має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом ІІІ групи, що зумовлює регулярне лікування у спеціалізованих медичних закладах, раніше не судимий.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, який на думку суду у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та зневілює доведені прокурором ризики.

Застосовуючи запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню та ступені тяжкості інкримінованого йому злочину.

Суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,331 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 2 (два) місяці, тобто до 07 липня 2025 року включно, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: не залишати житло у встановлений період часу, за винятком випадків прибуття до суду за викликом; за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування із свідками у справі; носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1