Справа №562/2279/25
провадження №1-кс/562/472/25
У Х В А Л А

15.07.2025 року .

Слідчий суддя Здолбунівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів клопотання слідчого СВ відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненського району Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , судимості немає, -

в с т а н о в и в:

У клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказується на те, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження, внесене 14 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_5 13.07.2025 року приблизно о 22:05 годині, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поблизу будинку №12 по вул.Цементників у м.Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, діючи всупереч волі володільця транспортного засобу ОСОБА_8 , під час того, як останній знаходився всередині автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Passat B6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , правою рукою приставив до шиї потерпілого ніж, погрожуючи при цьому спричинити даним ножем тілесне ушкодження, та відкрито вирвав у з рук потерпілого ОСОБА_8 ключі запалювання від вказаного автомобіля.

Надалі, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, після того, як на вимогу ОСОБА_5 , потерпілий покинув транспортний засіб та відійшов на безпечну відстань, ОСОБА_5 сів на місце водія даного автомобіля та за допомогою ключа запалювання здійснив запуск двигуна, однак, не розібравшись із специфікою перемикання передач на механічній трансмісії, розпочати рух вказаним автомобілем йому не вдалося.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які він вважав за необхідне для незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, однак не завершив кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі.

У клопотанні старший слідчий зазначає, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливу міру та строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, задля уникнення від кримінальної відповідальності, матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, незаконно впливати на свідків у справі та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Просить суд обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, так як інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю.

Підозрюваний та його захисник просять в задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 має захворювання нирок та здійснює догляд за бабусею, яка потребує стороннього догляду.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно положень ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, незаконно вплива на свідків у справі та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Наведена обставина у виді тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

14 липня 2025 року ОСОБА_5 , який затриманий о 01:33 годині 14 липня 2025 рокув порядку ст.208 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підозрюваний не визнає, хоча наголошує на співпрацю зі слідством, проте обґрунтованість підозри підтверджується зібраними досудовим слідством доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами затримання та обшуку підозрюваного, іншими матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного місця реєстрації немає, не одружений, має змогу вільно пересуватись територією України та з огляду на тяжкість інкримінуєимого кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може здійснити вплив, що може призвести до зміни показань потерпілого та свідків, зміни їх відношення та сприйняття ситуації, вчиняти інші правопорушення.

Оцінюючи визначені ст.178 КПК України обставини, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, тому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

А доводи підозрюваного та його захисника про наявність у ОСОБА_5 захворювання нирок та необхідність здійснення догляду за бабусею, яка потребує стороннього догляду, не є переконливими з огляду на визначені лікарями в протоколах ультразвукового обстеження нирок рекомендацій та наявності у ОСОБА_12 інших близьких родичів, які можуть здійснювати за нею догляд.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на викладене та керуючись ст.176-178, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м.Здолбунів Рівненського району Рівненської області, проживаючому без реєстрації по АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та утримувати в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" .

Строк тримання під вартою рахувати до 01:33 години 12 вересня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя