Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/194/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 квітня 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 15 год. 50 хв. 04.04.2025 до 15 год. 50 хв. 28.05.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 6 056 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 квітня 2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 15 год. 50 хв. 04.04.2025 до 15 год. 50 хв. 28.05.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 6 056 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 20.04.2022 року, перебуваючи на посаді солдату-водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону.

Так, в ході досудового розслідування, встановлено, що 17.02.2025 року близько 09 години 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , перебував проходив по вулиці Степняка-Кравчинського, 10, що в місті Кропивницький, де побачив раніше не відому особу, чоловічої статі, а саме потерпілого ОСОБА_7 , який в той час прямував до медичного закладу, що розташоване за адресою: місто Кропивницький, вулиця Кільцева, буд.39/40. Усвідомлюючи, що в останнього при собі може бути мобільний телефон у ОСОБА_6 , виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, в цілях власної наживи ОСОБА_6 , попросив у потерпілого ОСОБА_7 , його мобільний телефон під приводом телефонного дзвінка в службу таксі, на що останній будучи введений в оману погодився та надав свій мобільний телефон марки «Samsung А04 А045F» темно-синього кольору, 4/64 GB, вартість становить 3302 гривень 50 копійок.

Однак, продовжуючи діяти з єдиним умислом ОСОБА_6 , під час здійснення телефонного дзвінка відійшов з поля зору потерпілого ОСОБА_7 .

Заволодівши таким чином мобільним телефоном, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заволоділим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріального збитку на загальну суму 3302 гривень 50 копійок.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Свої вимоги обґрунтував тим, що вартість телефону набагато більша і відсутній склад кримінального правопорушення. Вказує, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами. Крім того, в клопотанні слідчого не достатньо обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор, підозрюваний та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, при цьому захисник та прокурор подали клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000461, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

28.03.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_6 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є, умисним, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 3 років. Крім того, врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий, відносно нього в суді першої інстанції на розгляді перебуває обвинувальний акт, ОСОБА_6 допускає неявки в судове засідання без поважних причин, як і неявки до слідчого під час розслідування даного кримінального провадження. Крім того, підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, зокрема офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання тощо.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 17.02.2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю потерпілого від 20.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколами впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду відеозапису, із приміщенні ломбарду «Центральний»; висновком судово-товарознавчої експертизи; протоколом огляду предмету (банківської картки «Пумб» № НОМЕР_2 ), яка на момент вчинення кримінального правопорушення належала потерпілому ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події; заявою ОСОБА_6 , добровільної видачу банківської картки; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має офіційного джерела доходу, постійного місця проживання, що може сприяти нез`явленню ОСОБА_6 за викликом слідчого, прокурора та суду. При цьому, відповідно до копії листа в/ч НОМЕР_1 від 12.03.2025 солдат ОСОБА_9 вважається таким, що самовільно залишив частину та відсутній на службі з 09.04.2023 та на дату листа до військової частини не повертався. З листа також вбачається, що ОСОБА_10 неодноразово самовільно залишав військову частину, наявна інформація, що військовослужбовець виконував бойові завдання у складі підрозділу військової частини у липні 2022 року. Вказане, підтверджує посилання слідчого на ризик ухилення підозрюваного від досудового розслідування та суду. При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, тобто під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. При оцінці ймовірності цього ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї та вмінням користуватися нею, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану. Також, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_6 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушення, а саме до злочинів проти власності, так як був судимий за ч. 2 ст. 186 КК України, відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, 11.03.2022 звільнений з місць позбавлення волі, та вже підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення та є обвинуваченим за вчинення злочину 29.07.2024. Крім того, 11.10.2024 затверджено обвинувальний акт відносно останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, який направлено до суду. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, маючи при цьому всі можливості залишити територію України, є можливим. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та положень ч.5 ст.182 КПК України та визначив розмір застави в сумі 6 056 грн.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що наявність ризиків зазначених в клопотанні, передбачених ст.177 КПК України та обґрунтованість підозри не доведено, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри та ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 15 год. 50 хв. 04.04.2025 до 15 год. 50 хв. 28.05.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 6 056 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)