Провадження № 1-кп/947/1051/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 10.03.2025 року, та угоду про примирення від 03.06.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чебракуль, Челябінської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематично у період часу з 11.10.2024 по 10.03.2025, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 вчиняв по відношенню до дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психологічне та фізичне насильство, яке виразилось висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, погрозах фізичною розправою, провокуванні бійки, у заподіянні фізичного ушкодження, що призвело до погіршення якості життя останньої та завдало їй психологічних страждань.

Так, 11.10.2024 близько 20:00 годині, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало в висловлюваннях нецензурною лайкою, спробах вдарити та погрозах фізичною розправою на адресу дружини. У зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2024 у справі № 947/33796/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Також, 24.11.2024 близько 03:00 ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало в погрозах фізичною розправою, приниженнях та висловлюваннях нецензурною лайкою, на адресу дружини ОСОБА_3 . У зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2024 у справі № 947/38108/24 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 17.02.2025 близько 18:00 ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке полягало в погрозах фізичною розправою, приниженнях та висловлюваннях нецензурною лайкою, на адресу дружини ОСОБА_3 . У зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 17.03.2025 у справі № 947/7050/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Наступного разу, 18.02.2025 приблизно о 14:00 ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке полягало в погрозах фізичною розправою, приниженнях, образах та висловлюваннях нецензурною лайкою, на адресу дружини ОСОБА_3 . У зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 17.03.2025 у справі № 947/7057/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім цього, 10.03.2025, приблизно о 09:00 годині, перебуваючи за місцем постійного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлюваннях нецензурною лайкою та нанесення тілесних ушкоджень у вигляді 1 удару в область вушної раковини, у зв`язку з чим, останньою подано заяву до Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисна поведінка, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, була криміналізована, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 11.10.2024 близько 20:00 год., 24.11.2024 близько о 03:00 год., 17.02.2025 о 18:00 год., 18.02.2025 о 14:00 год., 10.03.2025 близько 09:00 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_3 фізичне насильство, яке виразилось у заподіянні фізичного ушкодження, та психологічне насильство, яке виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, погрозах фізичною розправою, за що ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.173-2 КУпАП, що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насильстві фізичного та психологічного характеру ОСОБА_3 по відношенню до своєї дружини ОСОБА_3 .

Таким чином, на підставі вищевикладеного, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.126-1 КК України як вчинення умисного систематичного фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

03.06.2025 року між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою у кримінальному провадженні.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ст.126-1 Кримінального Кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи санкцію ст.126-1 КК України, сторони домовились про призначення обвинуваченому узгодженого покарання за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 просила суд затвердити укладену між нею і обвинуваченим угоду та призначити ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання і затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, жодних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою у кримінальному провадженні і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, так як вимоги угоди та визначена міра покарання відповідає вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (раніше не судимого, на обліках в ОПНД та ОНД не перебуває) та не суперечать загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, при цьому судом врахована позиція потерпілої, яка не має жодних претензій до обвинуваченого та наполягала на угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 03.06.2025 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.91-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1