Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/374/25
Провадження № 1-кп/475/143/25
У Х В А Л А

17.07.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі. Доманівка кримінальне провадження №0000024 від 03.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маринівка Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 року на розгляд до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України - закрито через відмову потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів, в якому посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. До обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судом застосовувався та продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ризики обумовлені тим, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, згідно ст. 176 КПК України застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не є можливим. На підставі вищезазначеного прокурор, вважає за доцільне продовжити саме цей запобіжний захід, який забезпечить виконання обвинуваченим його обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , зазначив, що його звільнення з-під варти може призвести до ризиків передбачених ст.177 КПК України та обґрунтованих у клопотанні, тому просить суд розглянути клопотання в даному судовому засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання про продовження застосованого відносно ньогозапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність ризиків, натомість просить змінити застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного та просить змінити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт,

оскільки ризики, які заначені прокурорм в клопотанні нічим не підтверджені та не обгрутновані. ОСОБА_4 вважає, слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з проживанням ОСОБА_7 у його батьків в АДРЕСА_2 .

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, представник потерпілого подала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначенихст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_4 , під вартою виходячи з наступного.

При вирішенні клопотання щодо продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Суд вважає, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Усвідомлюючи та будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування, суду, для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання; перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують обвинуваченого, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті. Крім того свідки не надавали свої покази безпосередньо суду.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України, яке згідност. 12 КК Україниє тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також те, що, обвинувачений неодружений, не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не запобігатиме переховуванню від органу досудового розслідування та суду, здійсненню підозрюваним впливу на свідків.

Під час розгляду клопотання в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбаченіст.177 КПК України.

За таких підстав, жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбаченихст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих доказів щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що сукупність обставин, передбаченихст. 178 КПК України, свідчать, що обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, тому у задоволенні клопотання захисника про застосування до

обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

А також суд бере до уваги, що з метою дотримання права власника житла на особисте життя та недоторканність його житла суд повинен з`ясувати позицію власника житла щодо можливості застосування домашнього арешту до обвинуваченого в його житлі та отримати підтвердження згоди на це, що додатковими умовами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у разі, якщо обвинувачений не є власником (співвласником) житла та не зареєстрований в житлі, є такі: підтвердження факту постійного чи тимчасового проживання підозрюваного (обвинуваченого) в житлі його власником; отримання згоди власника (співвласників) житла та повнолітніх співмешканців обвинуваченої особи на виконання домашнього арешту за їхньою спільною адресою (якщо є такі співмешканці); отримання згоди власника орендованого обвинуваченим житла на те, що виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою такого житла (якщо обвинувачений орендує житло).

За таких обставин, слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Документально підтверджених даних про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 щодо неможливості тримання під вартою, суду не надано.

Керуючись п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.27, 176-178,183,194,199,314-316, 331,369,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.09.2025 року.

Відкласти судове засідання до 13-00 год 30.07.2025 року

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м.Миколаїв.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1