Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/361/25

Номер провадження: 1-кп/511/176/25

30 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000828 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.11.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та 02.02.2008 року отримав посвідчення водія НОМЕР_1 з категорією «В», 25.11.2024 року в обідню годину, за місцем свого проживання вживав спиртні напої (приблизно 800 мл вина), після чого, увечері того ж дня, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем «CHEVROLET BOLT EV», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить його дружині ОСОБА_6 , чим грубо порушив вимоги пункту 2.9 а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), що зобов`язують водія:

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотично чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і знижують увагу та швидкість реакції».

У той же день, приблизно о 17 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,46 %о етилового спирту в крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух у темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю Одеського провулку в селі Степанівка Роздільнянського району Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в протилежних напрямках, зі сторони вулиці Середня у напрямку вулиці Миру, зі швидкістю близько 50 км/год (фактична швидкість руху органами досудового розслідуваній не встановлена), з увімкненим ближнім світлом фар.

Наблизившись до нерегульованого Т-образного перехрестя нерівнозначних доріг з вулицею Миру (вона ж ділянка автодороги Р-33 сполученням «Вінниця-Турбів-Гайсин-Балта-Велика-Михайлівка-/М-16/»), яка є головною дорогою, про що водіїв інформував дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», установлений по Одеському провулку перед цим перехрестям, а також явно виражена горизонтальна дорожня розмітка 1.13 (позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваний дорозі), обвинувачений ОСОБА_4 вирішив здійснити на цьому перехресті маневр правого повороту, але, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не стежив та відповідним чином не відреагував на її зміну, чим свідомо створив небезпеку як для себе, так для інші учасників дорожнього руху, проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

У той самий час, по вулиці Миру, зі сторони села Павлівка у напрямку міста Роздільна, прямолінійно, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 50 км/год, до цього перехрестя наближався автомобіль «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 з увімкненим ближнім світлом фар.

Під час виконання маневру правого повороту і виїзду на проїзну частину вулиці Миру, за відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, обвинувачений ОСОБА_4 швидкість руху керованого транспортного засобу до безпечної не зменшив, рухаючись ближче до середини дороги, а не до правого краю проїзної частини, поворот виконував так, що при виїзді з перехрещення проїзних частин опинився на зустрічній смузі руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «CHEVROLET BOLT EV» з передньою лівою частиною автомобіля «HYUNDAI ACCENT» на зустрічних курсах.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирці автомобіля «HYUNDAI ACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів бічних відділів 5,6,7,8 лівих ребер, що за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пункті 1.5.; 2.3 б); 2.9. а); 10.5.; 12.1.; 16.11. та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Діями обвинуваченого ОСОБА_4 вчинено кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

30.04.2024 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено по даному кримінальному провадженню №0000828 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.11.2024 року угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286-1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, тобто у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, відшкодувати процесуальні витрати в сумі 21052 грн. 40 коп. за проведення експертиз.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілій.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просив вказану угоду із потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 також не заперечувала проти затвердження укладеної угоди про примирення, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі відшкодував їй спричинені його діями збитки, як матеріальні так і моральні, будь-яких претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру вона не має, цивільний позов не заявлено.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, не заперечував на затвердженні угоди про примирення.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення п.1 ч.1 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Суд роз`яснив потерпілій положення п.2 ч.1 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілої є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог щодо відшкодування шкоди.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого та потерпілої, думку прокурора, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Згідно з ч.1, 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може зініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Узгодженою угодою про визнання винуватості міра покарання для обвинуваченого установлена в межах ч.1 ст.286-1 КК України, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; добровільно відшкодував спричинені матеріальні та моральні збитки потерпілій, відсутність тяжких наслідків кримінавльного правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Про відшкодування завданої шкоди потерпіла вказала в судовому засіданні та на підтвердження вказаного факту суду надана письмова розписка від 12.12.2024 року про отримання грошових коштів від ОСОБА_4 (а.с.63)

Згідно висновку досудової доповіді від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб), вважає, що виправлення цієї особи можливо без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. ( а.к.п.45-51)

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди, свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Частиною 5 ст.65 КК України встановлено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Суд, при вирішенні питання про можливість призначення покарання узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; добровільно відшкодував спричинені матеріальні та моральні збитки потерпілій, відсутність тяжких наслідків кримінального правопорушення, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає, за можливе застосувати ч.1 ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення, повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

При цьому суд враховує позицію викладену в Постанові Верховного суду від 10 квітня 2025 року по справі № 756/2340/23.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2024 року був накладений арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на тимчасово вилучене майно, а саме: на транспортний засіб марки "CHEVROLET BOLT EV" д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником якого являється ОСОБА_6 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом.(а.с.70-71)

Крім того, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2024 року був накладений арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на тимчасово вилучене майно, а саме: на транспортний засіб марки "HYNDAI ACCENT" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником та користувачем якого являється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом. ( а.с.66-67)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведені судові автотехнічні експертизи № 24-6707 від 26.12.2024 року вартістю 5679,60грн., № 24-6705 від 25.12.2024 року вартістю 5300,96грн., № 24-6706 вартістю 6058,24грн. від 27.12.2024 року, № 24-6880 від 27.01.2025 року вартістю 4013,60грн., всього на загальну суму - 21052,40 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався, тому відсутні підстави для його застосування

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.100, 124, 314, 368, 369-371,373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 30 квітня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України по даному кримінальному провадженню №0000828 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.11.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 - витрати на проведення судових автотехнічних експертиз № 24-6707 від 26.12.2024 року вартістю 5679,60грн., № 24-6705 від 25.12.2024 року вартістю 5300,96грн., № 24-6706 вартістю 6058,24грн. від 27.12.2024 року, № 24-6880 від 27.01.2025 року вартістю 4013,60грн., всього на загальну суму - 21052,40 грн., в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2024 року, а саме: на транспортний засіб марки "CHEVROLET BOLT EV" д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником якого являється ОСОБА_6 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2024 року, а саме: на транспортний засіб марки "HYNDAI ACCENT" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником та користувачем якого являється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом.

Речові докази:

- транспортний засіб марки "CHEVROLET BOLT EV" д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником якого являється ОСОБА_6 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику - ОСОБА_6 (а.с.72)

- транспортний засіб марки "HYNDAI ACCENT" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником та користувачем якого являється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на передній лівій частині якого містяться сліди контакту з іншим транспортним засобом, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику ОСОБА_7 (а.с.73)

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя: ОСОБА_1