Провадження 1-кп/193/40/25
В И Р О К

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000017 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Ковна, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого професійно-технічну освіту, голова ФГ «Олексійченко», одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

09.04.2024 року приблизно о 08:30 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тракторі приїхав на земельну ділянку, яка розташована неподалік вулиці Центральна, в селі Нові Ковна, Криворізького району Дніпропетровської області, де займався її обробітком. Того ж дня, приблизно о 09:00 годин, до вищевказаної земельної ділянки прибув на власному автомобілі ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , його рідний брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Побачивши те, що ОСОБА_4 обробляє вищевказану земельну ділянку, у ОСОБА_6 на ґрунті довготриваючих особистих неприязних відносин раптово виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Після чого, ОСОБА_6 того ж дня, приблизно о 09:05 год. перебуваючи на вищевказаній ділянці місцевості, діставши з багажного відділення свого автомобіля ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 молоток, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, направився до потерпілого, який на той час перебував у кабіні трактора та використовуючи молоток як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, завдав потерпілому ОСОБА_4 не менше 7-8 ударів молотком в область лівої верхньої кінцівки, спричинивши тим самим, потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичного експерта №919 від 24.05.2024 тілесні ушкодження у вигляді забою лівого променево-зап`ясткового суглоба, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день).

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, цивільний позов не визнав та пояснив, що з братом давно не спілкуються. Приблизно о 9-00 год 09.04.2024 року , він, побачивши, що по його полю засіяному соняшником, який має 20 см заввишки, їздить трактор, завернув на поле та зупинив автомобіль ВАЗ 2104, в якому знаходилася його дружина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вийшов з автомобіля і пішов в напрямку трактора. Хто в тракторі він не бачив. Жодних знарядь у нього із собою не було. Потім побачив, що трактором керує його брат ОСОБА_4 , який відчинив двері і покликав рукою до себе. Він підійшов до трактора і став на підніжку, після чого ОСОБА_4 підгріб його під себе та почав бити. Однією рукою ОСОБА_4 утримував кермо, іншою наносив йому удари. Він був затягнутий у кабіну трактора, ноги були ззовні, а тулуб в кабіні на полу, руками намагався виштовхнути себе з кабіни. ОСОБА_4 утримував його тулуб на полу, біля ніг, або між ніг. Під час нанесення ударів він почув під одягом, що потекла кров, оскільки ОСОБА_4 наніс йому 5-7 ударів ножем. По голові також наніс 1-2 удари, від яких він знепритомнів. Від удару по голові у нього на потилиці була шишка. Також, на правій щелепі було садно. До тями його привела дружина ударами по обличчю. Потім побачив, що до його автомобіля біжить брат з каменем в руках. Дружина всадила його в автомобіль і поїхала у бік трактора, оскільки справа росла дереза, коли автомобіль опинився між ОСОБА_4 та трактором, ОСОБА_4 жбурнув камінь в його автомобіль, але попав у лобове скло свого трактора. Він, його дружина та ОСОБА_9 повернулися додому. Дружина обробила спину, дала таблетку від головного болю та нудоти. Також додав, що мати часто б`є ОСОБА_4 і в той вечір він чув, як вони сварились. Поліцію викликала дружина, від виклику швидкої відмовились. Трактор був червоний , а кабіна чорного кольору. Цей трактор брата, який у нього протягом двох років. Трактор під час бійки рухався по колу. Ножові поранення локалізовані ліве плече, ліва лопатка, між лопатками. Дружина знімала відео під час обробляння ран. Одяг, в якому він був дружина спалила на другий день, він прийняв таке рішення, чому, не зміг пояснити. СМЕ зробив через тиждень, бо погано себе почував, хотів просто відлежатись. Лікувала дружина його самостійно. Жодного удару він потерпілому не наносив, молотка не має, не бачив, ніж не бачив. Вважає, що удари по голові потерпілий наніс йому металевим предметом. Його мобільний телефон знаходився під час побиття в автомобілі. З нього він в поліцію не телефонував.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_6 доведена здобутими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що з братом не спілкуються багато років з 1996 року. Близько 8-00 год 09.04.2024 він заїхав на поле, дискувати на своєму тракторі. Зробив круг і побачив, що по полю їде ОСОБА_6 на своєму автомобілі ВАЗ 2104 зі своєю дружиною. Поле засіяно не було, рослин не було. Автомобіль зупинився, брат вийшов із дружиною, відкрив багажник, дістав молоток господарчий і пішов в його сторону. Дружина йшла поряд. Він зібрався повертати вліво, борона піднята на 50 см. Коли почав розвертатись, у лобове скла прилетів камінь, який розбив скло. Від каменя він ухилився вліво, камінь впав у кабіні та заклинив ручний газ. Хто жбурнув камінь він не бачив, але міг тільки ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_6 відчинив двері. Лівою рукою він ухватився за кермо і тяг вліво, потерпілий тяг вправо, а лівою рукою захищався від ударів молотком , які наносив обвинувачений. Ударів було 5-6. Після цього йому вдалося ногами виштовхати обвинуваченого з кабіни, але він зачепився держаком молотка за ручку двері і підтягся знову, після цього виштовхав його вдруге ногами. ОСОБА_6 впав на ноги і пішов до дружини, яка під час бійки бігала навкруги трактора. Далі він пояснив, як ОСОБА_6 викликав з автомобіля поліцію. Коли автомобіль поїхав, він виліз з трактора та сидів біля колеса, було погано, боліла рука. Він також набрав 102 та повідомив, що його побив брат. Йому сказали залишатись на місці пригоди. Мати прибігла до нього, бо почула, що трактор перестав робить, він випив ліки. Швидку не викликали. Трактором керувати він не міг, боліла рука. Після дій працівників поліції, він викликав знайомого і той перегнав трактор до нього додому. Рухався під час виконання робіт на 4 пониженій швидкості, ОСОБА_6 заскочив під час руху. При призначенні покарання наполягав на застосуванні найбільш суворої міри покарання, передбаченої за вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не вибачився перед ним, а навпаки при зустрічі продовжує його ображати, веде себе зухвало, прохав задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Так, свідок ОСОБА_10 , допитана в судовому засідання за клопотанням сторони захисту , в судовому засіданні пояснила, що у квітні 2024 року вона близько 9-00 год. Відносила молоко по АДРЕСА_1 у будинок, який знаходиться через два будинки від її домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . Молоко відносила переселенцям, які пиячать. Проживають у будинку, що належить ОСОБА_11 . У той день вони також були в стані алкогольного сп`яніння. Молоко віддала і пішла додому. По дорозі до них, бачила на полі автомобіль ВАЗ 2104 блакитного кольору, який належить ОСОБА_6 , трактор синього кольору , який належить ОСОБА_4 та автомобіль патрульної поліції, чула крики. Також пояснила, що їй відомо, що земельна ділянка, на якій знаходились автомобілі належить ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , є її сусідом через город. ОСОБА_4 проживає разом з матірю. Сварок немає, не б`ються. Конфлікти виникають тільки коли втручається ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 09.04.2024 року близько 9-00 год. робив прополку на городі, навпроти приблизно через 500 м знаходиться поле ОСОБА_4 , який орав поле на своєму тракторі. Зі сторони балки до нього автомобіль блакитного кольору ВАЗ 2104, який належить його брату. Він одразу зрозумів, що буде конфлікт, оскільки у них постійно виникає конфлікт за частину земельної ділянки в тому місці. ОСОБА_6 під`їхав, зупинив автомобіль, вийшов з нього. В руках тримав предмет, схожий на палку, коли йшов підняв з землі каменя. Підбіг до трактора, потім чув крик. Він зателефонував до матері ОСОБА_4 , вона відповіла, що біжить до ОСОБА_14 , приїхали працівники поліції. Також пояснила, що ОСОБА_15 розбив скло трактора та молотком хотів ОСОБА_14 бити по голові, на що той прикривався, в результаті чого у ОСОБА_14 побита рука. Трактор зупинився, ніяких рухів не робив , на місці не крутився. Після, ОСОБА_6 разом із жінкою, яка бігла за ним з телефоном і фотографувала, повернувся в свій автомобіль , сів за кермо і поїхав повз нього. Він чітко бачив, в автомобілі знаходився за кермом ОСОБА_6 та його дружина, бо вони проїхали дуже близько. Після цього, він пішов додому, а приблизно через 30 хв. Прийшов до ОСОБА_4 та його матері додому. У дворі стояв трактор ОСОБА_14 , ОСОБА_16 тримав побиту ліву руку перед собою. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 постійно конфліктують. ОСОБА_9 в машині не було ні тоді, коли їхали до поля, ні на зворотному шляху. Також пояснив, що його опитували два рази, один в той же день, і приблизно через 20 днів (після уточнення).

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є матір`ю потерпілого та обвинуваченого. Заявила, що проживає із сином - потерпілим - ОСОБА_18 із сином ОСОБА_18 в неї неприязні стосунки. Причини оговорювати обвинуваченого відсутні. Пояснила, що приблизно 10 квітня о 8-00 год. ОСОБА_4 поїхав трактором обробляти землю, яка належить їй на праві власності. ОСОБА_4 має тяжкі хвороби з 2005 року, інвалідність. Коли він працював, вона чула роботу трактора. Після того як мотор замовк, їй зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що йому погано і вона з ліками побігла до нього на поле. Коли пробігала повз будинку іншого сина - обвинуваченого, їй зателефонував сусід ОСОБА_13 , та повідомив, що сини побилися, вона відповіла, що вже біжить. Коли прибігла на поле, ОСОБА_16 сидів біля колеса трактора, у нього було порізане обличчя, ліва рука побита. У той день швидку не визивали, зателефонувала в лікарню, сімейного лікаря не було, надали консультацію телефоном. Руку лікував ОСОБА_4 місяць, було накладено пов`язку. На наступний день, зранку звернулися до поліції, отримали направлення на експертизу і зробили експертизу тілесних ушкоджень. Конфліктів із ОСОБА_4 , у неї немає, фізичне насильство вона над ним не чинить, працівників поліції викликає на неї та сина другий син- ОСОБА_6 , з приводу давнього конфлікту за землю. Зі слів ОСОБА_4 вона знає, що ОСОБА_6 жбурнув каміння та розбив скло трактора, заліз на ходу до нього в кабіну та побив молотком, двері трактора були поламані. Також, у той самий день, вона бачила, як ОСОБА_8 та ОСОБА_6 разом їхали в своєму автомобілі з причепом , ОСОБА_15 за кермом. За ними їхав поліцейський автомобіль. Також пояснила, що ОСОБА_9 її рідна сестра, з якою вона не спілкується через давній конфлікт. У той день і на наступний день вона її не бачила. В автомобілі не бачила.

Також, вина доведена ОСОБА_6 письмовими доказами:

-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію з якою 03.05.2024 звернувся потерпілий ОСОБА_4 про нанесення рідним братом тілесних ушкоджень молотком в область лівої руки (а.к.п. 4);

-висновком експерта №583 від 10.04.2024 року виявлено у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: садна (подряпин) обличчя, обох верхніх кінцівок, синець правого передпліччя - легкі тілесні ушкодження (а.к.п.7);

-висновком експерта № 754 від 03.05.2025 з фототаблицею виявлені у ОСОБА_4 ушкодження у вигляді: саден (подряпин) обличчя, правої верхньої кінцівки, синця правого передпліччя - за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. П.2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. ; виявлені ушкодження лівого променево-зап`ясткового суглоба - за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день). П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Виявлені ушкодження могли бути утворені від ударної дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі. Беручі до уваги ступінь їх загоєння (дно саден нижче рівня шкіри навколо, синець з нечіткими контурами, дані мед.документів), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваним. У зв`язку з додатково наданими медичними документами - висновок про ступень тяжкості , у висновку спеціаліста судово-медичного експерта №583 від 10.04.2024 року вважати втратившим силу (а.к.п. 8-10);

-згідно довідки МСЕК від 21.03.2024 р. потерпілий ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи безстроково (а.к.п.12);

-протоколом слідчого експерименту від 23.05.2024 року за участі потерпілого з додаванням фото таблиці, згідно якого потерпілий продемонстрував обставини, за яких обвинуваченим йому було нанесено тілесні ушкодження (а.к.п.22-24);

-висновком експерта № 919 від 24.05.2024 року, згідно висновків якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені садна (подряпини) обличчя, забій лівого променево-зап`ясткового суглоба, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день). Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення синця, забою від дії тупого твердого предмета (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення), саден від дії тупого твердого предмета (предметів) за механізмом тертя-ковзання. Точок прикладання предметів травми в області обличчя, верхніх кінцівок близько 7-8. Ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів, конструктивні особливості яких не відобразилися. Такими предметами могли бути озброєна (не озброєна) рука, взута нога та інші тупі, тверді предмети, які мали подібні властивості. Термін виникнення 09.04.2024 року. Виявлені у потерпілого ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує потерпілий, про що вказує локалізація та характер виявлених у нього ушкоджень (а.к.п. 28-30).

Також, допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого. З його братом та матір`ю не спілкується. Стосунки неприязні. 09.04.2024 року приблизно о 17-00 год. до них у гості приїхала тітка чоловіка ОСОБА_9 приїхала , щоб відвідати цвинтар, прибрати. Проживає у м.Дніпрі, привіз її кум до с.Софіївки, чоловік забрав її з с.Софіївки приблизно о 17-00 год. на центральної площі с-ще Софіївка. Прізвище кума не знає, телефон не знає, де знаходився з 08.04.2025 по 09.04.2025 не знає. Вранці 09.04.2025 збиралися на цвинтар. В причепі знаходились граблі та сапа, молотка не було. Коли зі свого подвір`я побачили на своєму полі чужий трактор. Вона, чоловік та тітка сіли в автомобіль та поїхали до поля. Коли приїхали, вийшли і направились з чоловіком до трактора. Автомобіль з причепом зупинили на відстані приблизно 15 м. Трактор рухався, потім зупинився, але мотор працював. Чоловік підійшов до кабіни трактора, бо ОСОБА_4 відчинив кабіну та гукнув чоловіка . Коли той підійшов ОСОБА_4 затягнув його в кабіну та став наносити удари ножем в область спини 3-4 рази. Трактор крутився на місці, вона підійти до нього не мала змоги. Потім ОСОБА_16 випхав ногами чоловіка і той впав на землю. Вона до нього підбігла, він трохи непритомний був, підняла його та трохи вдарила по обличчю. Потім він підвівся і вони пішли до машини, в якій сиділа тітка. Вона посадила його на пасажирське переднє сидіння, сама сіла за кермо та почала рух. Посвідчення водія немає, але їздить вміє. Коли розвернулася та поїхала, ОСОБА_4 жбурнув камінь в їхню машину, але попав у свій трактор і розбив скало. Відстань від автомобіля до трактора були приблизно 2 метри, чому так попав, пояснити не може. Автомобіль та трактор у цей момент стояли поруч, паралельно один одному. Вдома вона допомогла чоловіку перевдягнутися, одяг чоловіка сорочку, светр, фуфайку вона спалила ввечері того ж дня, це рішення приймали разом із чоловіком. Потім викликали поліцію, щоб прийняли заяву про кримінальне правопорушення. ОСОБА_9 була вдома. Вона зателефонувала куму і хотіла поїхати додому. Коли приїхали працівники поліції, чоловік написав заяву, але справу закрили. Вони не оскаржували. У неї взяли пояснення, у чоловіка теж. Коли відбирали пояснення, підійшла мати чоловіка та висловлювалася на її адресу, є відеозапис на її телефоні. На полі вона зйомку не вела, відеозапису немає. Потім , разом із працівниками поліції проїхали до місця події. До приїзду поліції ОСОБА_9 поїхала, за нею приїхав кум, автомобіль не знає, темного кольору, вона з ним не спілкувалася. Він приїхав протягом 20-30 хвилин, був десь у знайомих тут, не в Дніпрі і її забрав. У чоловіка були порізи на руці та лівій лопатці. Після цього ОСОБА_9 жодного разу не приїздила, чоловік з нею спілкується кожен день. Свідка ОСОБА_13 вона знає, у той день його не бачила, повз нього не їхали. Після того, як вернулися з поля, вона дала чоловіку знеболювальне, у тітки був високий тиск, вона також приймала ліки. Обробила рани чоловіку, їх було 4 , також струс головного мозку, його два рази вирвало. Ніж у ОСОБА_4 в руці бачила, розмір пояснити не може. До лікарня чоловік звернувся через 3-4 дні, бо раніше не міг, погано почувався. Направлення на СМЕ було, СМЕ зробили, ЧМТ та рани підтверджені. Після приїзду додому, зателефонували до поліції, приблизно через 40 хвилин вони приїхали. Після уточнюючого запитання свідок покази змінила та пояснила, що ОСОБА_9 під час приїзду працівників поліції ще була в будинку та поїхала пізніше. Також пояснила, що ОСОБА_9 ночувала у них у будинку. На питання надала відповідь, що працівникам поліції вона в поясненнях вказала про ножові поранення та тітку ОСОБА_9 також пояснила, що від рвоти ліки чоловіку не давала. Також пояснила, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 бувають скандали, які вони чують у своєму дворі, випадків побиття вона не бачила.

З урахуванням наведеного, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_6 дійсно мало місце, його вина у скоєному доведена у повному обсязі та їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_6 , та вважає його покази позицією захисту та наданими з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Також, в процесі розгляду справи, встановлено, що версія обвинуваченого ОСОБА_6 не спростовує отриманих доказів по справі та здбутих в судовому засіданні. Суд звертає увагу на покази потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , які є логічними та послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами по справі, а також спростовують участь у подіях особи ОСОБА_9 , про допит якої було заявлено стороною захисту та не повідомлено дані для виклику даної особи та особи, як «кума», який привіз її. Дані покази протирічать між собою та доказам та фактам, здобутим по справі. Також, в суді не знайшли підтвердження показів в частині нанесення ножових поранень ОСОБА_4 , оскільки згідно висновку експерта № 634 від 16.04.2024 року , поданого стороною захисту, у нього виявлені тілесні ушкодження: синець правої верхньої кінцівки, саден (подряпин) тулуба, лівої верхньої кінцівки - за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли бути утворені від ударної дії твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі, що спростовує наявність ножових поранень (т. 1 а.с. 18-19).

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого та покази якої спростовані показами потерпілого та свідків по справі та розцінює їх як такі, що направлені на уникнення обвинуваченим відповідальності та не бере їх до уваги. Місцезнаходження ОСОБА_9 пояснити не змогла, повідомити особу «кума» не змогла, номери телефонів повідомити не змогла, чому спалила одяг ОСОБА_6 , який був пошкоджений ножем, пояснити не змогла. Клопотання про доручення доказу - відео з ножовими пораненнями до суду не заявлено. Окрім того, покази даного свідка та обвинуваченого не узгоджуються і між собою.

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 пояснень не надав, вихідних даних не повідомляв, від допиту відмовився, клопотань не заявляв. (а.к.п.49)

Свідок ОСОБА_8 також під час досудового розслідування від надавання свідчень відмовилася (а.к.п.25)

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

Сторона обвинувачення та сторона захисту не заявляла клопотань про допит інших осіб, окрім допитаної свідка ОСОБА_10 . Від допиту свідка ОСОБА_9 сторона захисту відмовилася.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91КПКУкраїни у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Аналізуючи усі зібрані у справі докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить висновку, що усі вище перелічені та досліджені у судовому засіданні докази не викликають сумніву, оцінені судом, як належні та допустимі докази, які містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України, як і порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом не встановлено, відповідних клопотань стороною захисту не заявлялося.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками та потерпілим, суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим, дослідженим під час судового розгляду доказам, а тому підстав не приймати за основу зазначені показання у суду немає, натомість покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , не узгоджуються між собою та суперечать показам свідків та є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинений злочин, є непослідовними, та такими, що суперечать та не узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі.

Зауваження захисника щодо формально проведеного слідчого експерименту за участі потерпілого суд не бере до уваги, оскільки захисник приймав участь під час досудового слідства та не був позбавлений можливості усунути недоліки такого, як і скористатись правом заявлення клопотання при судовому розгляді.

Зауваження захисника про недоведеність вини ОСОБА_6 , спростовується зібраними доказами по справі.

Підстав закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 з приводу кримінального правопорушення відносно нього суду не повідомлено, відповідних документів стороною захисту не долучено.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для ухвалення даного вироку, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена КК України, піддатися осуду збоку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд керується вимогамистатей 65-67 КК України, роз`ясненнямипостанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно за місцем мешкання як особа агресивна та конфліктна. Також, суд враховує, що конфлікт виник з сімейних обставин більше двадцяти років тому, під час якого постійно виникали конфліктні ситуації.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, хоч і відноситься до кримінальних проступків, однак спрямоване на порушення, закріпленого у Конституції України, права кожної людини на здоров`я, а також посягає на волю, честь і гідність особи, її психічну недоторканність.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннямист.65 КК Українищодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Так, згідно із приписамист.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України відсутні, обтяжують згідно ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення відносно особи з інвалідністю.

При обранні міри покарання, судом враховується думка потерпілого ОСОБА_4 , який наполягав на суворій мірі покарання, в тому числі з урахуванням поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального проступку та в ході судового розгляду справи щодо потерпілого, оскільки його поведінка свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, та відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини справи, спричинення тілесних ушкоджень, данні про особу обвинуваченого, яким вина не визнається, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 вважає за необхідне призначити йому покарання пов`язане з обмеженням волі в максимальній межі.

На думку суду, призначення покарання у виді обмеження волі строком на два роки буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи що ОСОБА_6 раніше не судимий, а визнання вини не є обов`язковим при прийнятті рішення про відстрочку виконання вироку, має постійне місце роботи, проживання, одружений, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із визначенням певних обов`язків.

Це рішення є необхідним і достатнім для реалізації цілей кримінального покарання, визначених чинним законодавством, забезпечення справедливості та виправлення обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (п.3 ч.1ст. 91 КПК).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України за загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обставини та характер злочину, у вчиненні якого вину обвинуваченого визнано доведеною, глибину душевних страждань потерпілого у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень. Так, враховуючи не визнання позову обвинуваченим, суд приходить до висновку, що заявлена до відшкодування ОСОБА_4 моральна шкода в розмірі 50000 грн. є справедливою і співмірною. Розмір матеріальної шкоди в розмірі 7788 грн. є підтвердженим. Таким чином, цивільний позов потерпілого слід задовольнити в повному обсязі, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні.

Заперечень щодо матеріальної шкоди і, відповідно вартості лікування суду не надано.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, не обирався.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався. Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367-371 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винним за ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробовувальний строк на 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2, 4 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 7788 грн. 00 коп. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди, а всього 57788 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. заподіяної шкоди.

Матеріали кримінального провадження № 0000017 (на 53 арк) залишити при матеріалах судової справи № 193/1042/24 (провадження №1-кп/193/40/25).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Софіївський районний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1