УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 461/9899/13-к

розгляд № 51-10601во25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 серпня 2025 року і

установив:

Ухвалою від 04 серпня 2025 року Суд, керуючись пунктом 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2025 року, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

ОСОБА_5 звернувся до Суду із заявою, в якій просить у порядку статті 379 КПК виправити допущену описку в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 4 серпня 2025 року. На думку заявника, в цьому рішенні Суд незаконно застосував норми частини четвертої статті 424 КПК, оскільки оскаржувану ухвалу суду першої інстанції прийняв суддя, а не слідчий суддя.

Заявника було повідомлено про час та місце розгляду заяви. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши викладені в заяві доводи та наявні в матеріалах провадження документи, Суд дійшов висновку про таке.

Згідно з положеннями частини першої статті 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.

Опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів і діалектизмів тощо.

Очевидною арифметичною помилкою визнається помилка в результаті підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичною помилкою, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 звертався до Суду із касаційною скаргою про скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його заявою за нововиявленими обставинами про перегляд ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у справі № 461/9899/13-к, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року. Скаржник також просив скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2025 року, якою залишено без змін оскаржену ухвалу місцевого суду, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на означені судові рішення. Вирішуючи питання про відмову у відкритті касаційного провадження, Суд виходив з фактичного змісту судових рішень у справі № 461/9899/13-к, адже предметом розгляду за нововиявленими обставинами була первинно ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року.

Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для застосування положень статті 379 КПК за заявою ОСОБА_5 про виправлення описки при постановленні ухвали Верховного Суду від 04 серпня 2025 року, оскільки описки, з огляду на приписи вказаної статті, Судом допущено не було, а автор звернення зауважує на неправильному, на його думку, застосуванні судом положень частини четвертої статті 424 КПК, що вказує на його незгоду з прийнятим рішенням.

Керуючись статтями 379, 441 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 4 серпня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3