ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа № 596/266/25

Провадження № 1-кп/596/125/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин, в режимі відеоконференції угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 01 лютого 2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хоростків, Гусятинського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2024 року у справі № 596/438/24, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід Держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Незважаючи на зазначену постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2024 року, з якою ОСОБА_4 був ознайомлений, оскільки отримав її копію та сплатив штраф, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, 31.01.2025, близько 20:45 години, ОСОБА_4 на автомобілі марки «CITROEN» моделі «NEMO», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вулиці Сагайдачного у населеному пункті Хоростків, Чортківського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху.

Вказаними діями, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2024 року у справі № 596/438/24, що набрала законної сили, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурора Гусятинського відділу Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 28 лютого 2025 року уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, за ч.1 ст.382 КК України кваліфіковані вірно.

ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у цьому діянні під час судового провадження та сторони погодились на призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю адвоката ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, що відповідає вимогам закону.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та просить затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.

За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, яке відповідно до ст. 12 КК України, є не тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, у відповідності із вимогами ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні троє малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує також умови угоди про визнання винуватості, укладеної 28 лютого 2025 року між обвинуваченим та прокурором в кримінальному провадженні, узгоджену сторонами міру покарання у виді виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди від 28 лютого 2025 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, відповідає вимогам Кримінального кодексу України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 314 ч.3, 367-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року між прокурором Гусятинського відділу Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 01 лютого 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речові докази після вступу вироку в законну силу:

- оптичний диск із № PSP662BL081816 73 3 та відеозаписами за 31.01.2025, який упаковано в паперове упакування, опечатано печаткою «Для пакетів № 104» відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківське РУП ГУНП в Тернопільській області залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України; зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6