Справа № 669/466/25
Провадження № 1-кп/669/55/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я кримінальне провадження № 0000093 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соломіївка Дубровицького району Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 на території трьох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: земельної ділянки площею 0,2690 га з кадастровим номером :01:003:0031, власником якої являється ОСОБА_4 , земельної ділянки площею 0,2229 га з кадастровим номером :01:003:0028, власником якої являється ОСОБА_5 та земельної ділянки в межах кадастрового кварталу :01:003, яка відноситься до комунальної форми власності Білогірської територіальної громади, ОСОБА_4 вирішив спорудити штучну водойму у вигляді ставка, не змінюючи при цьому їхнє цільове призначення.

Так, в період з 01 січня 2005 року по 30 грудня 2005 року ОСОБА_4 , за допомогою найманої спеціальної техніки, в межах трьох земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:003:0031, кадастровим номером :01:003:0028 та в межах кадастрового кварталу :01:003, створив штучну водойму з площею водяного плеса 0,1554 га, шляхом зняття верхнього шару ґрунту.

Крім того, в подальшому, за зверненням власника ОСОБА_4 , змінено кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0031 площею 0,2690 га на кадастровий номер :01:003:0088, у зв`язку з дублюванням кадастрових номерів. Дана земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» та належить на праві власності ОСОБА_4 . Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 216344 від 17 лютого 2010 року, а також реєстрацією права власності за останнім в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 травня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_4 в період з 01 січня 2005 року по 30 грудня 2005 року, всупереч вимогам пунктів «а» та «ґ» ч. 1 ст. 91, ст. 96, 168 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, без проведення зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:003:0088, :01:003:0028 та земельної ділянки в межах кадастрового кварталу :01:003, створив в їх межах водний об`єкт (ставок) з площею водяного плеса 0,1554 га шляхом зняття верхнього шару ґрунту.

Таке використання ОСОБА_4 вказаних земельних ділянок призвело до псування земель, що відбулось під час провадження діяльності, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, утворення штучної водойми, що унеможливлює подальше використання земель за їх цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення частин земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:003:0088, :01:003:0028 та земельної ділянки в межах кадастрового кварталу :01:003 із сільськогосподарського обороту та спричинило шкоду в розмірі 15835,56 грн.

Тобто, своїми умисними діями, що виразились в безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, та порушення структури ґрунту, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 254 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив закрити відносно нього кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, зазначив, що йому відомо про те, що звільнення у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, а також відомі наслідки такого звільнення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого за ч. 1 ст. 254 КК України від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, який він вчинив в період з 01 січня 2005 року по 30 грудня 2005 року.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України, належить до кримінальних проступків (в редакції станом на час вчинення злочин невеликої тяжкості).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, минули встановлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності.

До того ж, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від досудового розслідування і суду та до закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, перебіг давності не переривався, оскільки в цей період обвинувачений нового злочину не вчинив.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений вказав, що він розуміє, що закриття кримінального провадження щодо вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі ст. 49 КК України за своєю суттю є нереабілітуючою особу підставою.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України вказували на зупинення чи переривання строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Також, обвинувачений повністю відшкодував обумовлені в обвинувальному акті завдані ним збитки в сумі 15835,56 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 23 травня 2025 року.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, ст. ст. 288, 371-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6