Провадження № 1-кс/369/2393/25
УХВАЛА

08.08.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним клопотанням звернувся слідчий, в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.09.2025 включно, у ДУ «Київський слідчий ізолятор», без альтернативи внесення застави.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий посилався на те, що У провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000015 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2024 за ч. 4, 6 ч. 152 ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів Фастівської окружної прокуратури та Київської обласною прокуратурою.

12.06.2025 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, перебуває на посаді командира бойової машини - командир механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

04.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 с. 153 КК України до 14 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання час термін попереднього ув?язнення з 22.10.2013 по день набрання вироком законної сили, де одному дню попереднього ув?язнення відповідає два дні позбавлення волі. 21.12.2020 скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 2 ст. 189 КК України, на даний час кримінальне провадження знаходиться на розгляді.

30.03.2023 звільнений з зали суду за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку із зміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту поруку,

повідомлено про підозру у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України; у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України; у вчиненні пропозиції зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України; у вчиненні пропозиції зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за особливо тяжкий злочин щодо статевої недоторканості малолітньої особи, на шлях виправлення не став, та звільнившись із установи відбування покарання, вчинив нові злочини проти статевої недоторканності малолітньої, за наступних обставин.

Так, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, маючи намір на домагання дитини для сексуальних цілей, використовуючи чат-бот для знайомств « ОСОБА_7 » у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», вступив у спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, запропонував ОСОБА_8 зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_8 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, у невстановленому досудовим розслідуванням місці улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи чат-бот для знайомств « ОСОБА_7 » у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, вступив у спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці і час, але не пізніше 11.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», запропонував їй зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, у невстановлений досудовим розслідуванням час улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із потерпілою місця, а саме у с. Гатне Фастівський район Київська область, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка . До вказаного автомобіля, на пропозицію ОСОБА_4 , сіла малолітня ОСОБА_8 .

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час, улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_8 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Крім того, 12.08.2024, у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел, спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , 12.08.2024, маючи повторний намір на домагання дитини для сексуальних цілей, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці 12.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_8 зустрітись із ним наступного дня, тобто 13.08.2024, на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Надалі, 13.08.2024, продовжуючи реалізацію свого повторно умислу на домагання дитини для сексуальних цілей, ОСОБА_4 в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram» уточнив місце зустрічі із останньою, вказавши, що зустріч має відбутися в салоні автомобіля.

Після чого ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, 13.08.2024 після 16 год., діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_8 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, 12.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , 12.08.2024, реалізуючи повторний умисел, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.08.2024 ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, реалізуючи свій повторний злочинний умисел, діючи повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram» (далі - додаток «Telegram»), повторно запропонував їй зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

13.08.2024, близько 16 год. ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із потерпілою місця, а саме у с. Гатне Фастівський район Київська область, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка . До вказаного автомобіля, на пропозицію ОСОБА_4 , сіла малолітня ОСОБА_8

13.08.2024 після 16 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_8 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України.

Крім того, 14.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , 14.08.2024, маючи повторний намір на домагання дитини для сексуальних цілей, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.08.2024 близько 15 год., ОСОБА_4 реалізуючи свій повторний злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи повторну мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_8 зустрітись із ним того ж дня, тобто 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Після чого, 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_8 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, 14.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , 14.08.2024, реалізуючи повторний умисел, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.08.2024 близько 15 год., ОСОБА_4 реалізуючи свій повторний злочинний умисел, діючи повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_8 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_8 зустрітись із ним того ж дня, тобто 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Після чого, 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_8 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка.

14.08.2024 у період часу з 16 год. 35 хв. по 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_8 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України.

Винуватість підозрюваного ОСОБА_4 доводиться зокрема:

1)Протоколом огляду місця події від 15.08.2024 в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв., проведеного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено нижню білизну (труси) білого кольору з плямами буро-рожевого кольору, шорти біло чорного кольору зі смужками та футболку сірого кольору з написом. У вказаний одяг була вдягнена ОСОБА_8 14.08.2024. Також проведено огляд комп`ютера, в якому міститься в месенджері листування сексуального характеру. Встановлено, що це листування між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чоловіком, нікнейм якого в месенджері «Телеграм» позначено як « ОСОБА_10 ;

2)Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.08.2025 року, яка пояснила, що 15.08.2024, близько 10 год. 00 хв., вона перебувала вдома за місцем проживання. В цей час, зайшовши до кімнати молодшої сестри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачила в моніторі комп`ютера листування інтимного характеру в месенджері своєї молодшої сестри з невідомою особою чоловічої статі, під ніком « ОСОБА_12 ». Молодша сестра, ОСОБА_8 , побачивши, що її листування з невідомою особою переглядає старша сестра вибігла з будинку у невідомому напрямку. ОСОБА_11 сфотографувала все листування в месенджері та відправила батьку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу побачивши дану смс, викликав працівників поліції до місця спільного проживання для встановлення всіх обставин. В ході перегляду листувань молодшої сестри, свідок побачила чат з невідомою особою під псевдонімом « ОСОБА_12 », в якому формат спілкування містив інтимний характер, який включав в себе обговорення статевих актів її сестри з зазначеною вище невідомою особою під псевдонімом « ОСОБА_12 ». Після перегляду зазначеного листування, свідок відразу почала фотографувати зазначений чат з екрану комп`ютера на свій мобільний телефон, та пересилати зроблені мною фотознімки своєму батьку ОСОБА_13 , а також в телефонному режимі про вказану ситуацію свідок повідомила матір ОСОБА_14 . Під час перегляду вказаного вище чату, ОСОБА_11 відкрила сторінку співрозмовника її сестри під псевдонімом « ОСОБА_12 » де побачила ім`я вказаного користувача « ОСОБА_15 », після чого зробила фото для фіксації. В цей час свідок почала вести бесіду в чаті із вказаною особою від імені св.оєї сестри, де намагалася отримати хоч якусь інформацію від нього. Запитала де вони зустрічались, однак отримала у відповідь «на старому місці». Крім того, свідок запитала у співрозмовника номер мобільного телефону, під приводом швидкого відновлення у разі можливої втрати зв`язку. На що він надіслав смс повідомлення з номером телефону НОМЕР_3 . В подальшому свідок скопіювала ім`я користувача « ОСОБА_15 » під псевдонімом « ОСОБА_12 » у свій мобільний додаток «Телеграм», та почала вести спілкування під виглядом випадкової особи і надслала йому смс із текстом «Привіт», вказаний чоловік наполягав на продовженні листування з метою знайомства, на що свідок відповіла згодою та попросила останнього надіслати своє фото, він мені у відповідь співрозмовник надіслав два фото та відео з привітом, які я раніше додала до матеріалів кримінального провадження разом з фотознімками листування своєї сестри із вказаною особою;

3)Висновком експертів за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи від 16.09.2024, згідно якої встановлено, що «зміст текстових повідомлень, реалізованих під час смс-листування між користувачем з нікнеймом « ОСОБА_16 » та користувачем з нікнеймом « ОСОБА_17 » у месенджері «Телеграм», вказує на спонукання користувачем з нікнеймом « ОСОБА_16 » (користувача з нікнеймом « ОСОБА_17 ») до вчинення певних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення його статевих потреб та розбещення неповнолітньої особи. Зі змісту текстових повідомлень, реалізованих під час смс-листування між користувачем з нікнеймом « ОСОБА_16 » та користувачем з нікнеймом « ОСОБА_17 » у месенджері «Телеграм», випливає, що учасник комунікації користувач з нікнеймом « ОСОБА_16 » вчиняв у минулому та планує вчиняти у майбутньому розпусні дії щодо адресата користувача з нікнеймом « ОСОБА_17 », а також спонукає до вчинення таких дій;

4)Висновком експерта судово-медичної експертизи від 14.09.2024, яким встановлено що, у потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження: три садна лівого стегна, одне садно лівої гомілки, два садна лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), за механізмом тертя, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Садна лівого стегна та лівої гомілки виникли за 7-8 діб до огляду, садна лівого колінного суглобу за 0-2 доби до огляду. При огляді 23.08.2024 цілісність дівочої пліви порушена, про що свідчить наявність двох розривів дівочої пліви, що гояться, які утворилися від дії тупого предмету, щонайменше за 8-10 діб до огляду. Наявність у підекспертної вираженого запалення в ділянці статевих органів подовжує терміни загоєння розривів дівочої пліви, таким чином вони можуть вказувати на здійснення статевого акту природнім способом в термін, зазначений в постанові. Виявлені розриви відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний здоров?я, оскільки в зазвичай загоюються в термін від 6 до 21 дня.

5)Протоколом огляду відеозапису від 16.08.2024, де оглянуто відеозаписи з камер спостереження, за адресами: с. Гатне, вулиці Київська, Жулянська, Артема Максюка та виявлено автомобіль KIA SORENTO, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 і який і сам зображений на вказаному відео. Час відеозапису, а саме 14.08.2024 з 16 год. 35 хв по 17 год. 10 хв., відповідає часу зустрічі із потерпілою ОСОБА_8 під час якої відбулося її зґвалтування, що зафіксовано у листуванні, виявленому у потерпілої ОСОБА_8 ;

6)Протокол впізнання по фотознімкам від 30.04.2025, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала по фотографії підозрюваного ОСОБА_4 ;

7)Протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02.05.2025, проведеного за методикою «Зеленої кімнати» із застосуванням відеозйомки, в ході якого остання повідомила місце, час зустрічей із ОСОБА_4 , зазначила види статевого акту та на спеціальній статистичній ляльки показала місця свого тіла, до яких доторкався підозрюваний.

8)Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п.1, 3 ст.177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується наступним.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні шести злочинів, два із яких є особливо тяжким злочином, за який санкцією передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, що є найсуворішим покаранням із можливих, а отже розуміння невідворотності і суворості покарання, яке йому загрожує, може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема підозрюваний, усвідомлюючи для себе невідворотність покарання за вчинені особливо тяжкі злочини, і як наслідок, можливе довічне позбавлення волі, може почати переховуватися шляхом неявок до органу досудового розслідування та суду, неотримання повісток, зміна засобів зв`язку, виїзд до іншого населеного пункту чи країни, без повідомлення про це органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем та може відбути у райони віддалені від розташування органу досудового розслідування та суду, що у подальшому може бути використане останнім для перешкоджання досудовому розслідуванню через не можливість вручення процесуальних документів, які б забезпечували його виклик та, як наслідок, неможливість гарантування його явки до слідчого, слідчого судді та суду при обранні більш м`яких запобіжних заходів.

Прошу суд врахувати практику ЄСПЛ із приводу тяжкості покарання, як фактора, що впливає на формування ризику можливого переховування підозрюваного.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.06.2006, заява №60712/00) у справі Волосюк проти України).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується наступним.

ОСОБА_4 має сталу схильність до вчинення злочинів проти статевої недоторканості малолітніх, а також до інших тяжких та особливо тяжких злочинів.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 раніше вже засуджувався за злочин однотипного складу (щодо статевої недоторканості малолітньої особи-дівчинки), а саме 04.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі. Проте, строк відбування вказаного покарання був перерахований на підставі ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Натомість, навіть перебуваючи в умовах СІЗО за вказаним вироком підозрюваний ОСОБА_4 маючи стійку антисоціальну поведінку продовжив свою злочинну діяльність та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, що була задокументована під час досудового розслідування кримінального провадження №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України. За наслідками досудового розслідування обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та його спільника скеровано до розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України до ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 30.03.2023 судом змінено на запобіжний захід у виді особистої поруки.

Проте, через короткий час після звільнення, а саме у період часу з 30.03.2023 по 14.08.2024 ОСОБА_4 вчинив нові 6 злочинів, у вчиненні яких йому наразі пред`явлена підозра.

Таким чином, наведені факти вказують на системність злочинної діяльності ОСОБА_4 , так як, скоївши особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та недоторканості відносно малолітньої особи, за який був засуджений 04.05.2018 вироком Подільського районного суду м. Києва, підозрюваний, перебуваючи у місці позбавлення волі вчинив новий злочин, а звільнившись із місць позбавлення волі відповідно до запобіжного заходу у виді особистої поруки, продовжив вчиняти злочини проти статевої недоторканості малолітньої особи. Це прямо вказує на системність злочинної діяльності ОСОБА_4 та те що, останній належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Отже, на даний час ОСОБА_4 має судимість за один особливо тяжкий злочин і одночасно притягується до кримінальної відповідальності ще за 7 злочинів (6 епізодів у даному провадженні, два з яких є особливо тяжкими та у кримінальному провадженні №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України, яке знаходиться на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва). Неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, яке починається саме з моменту повідомлення про підозру, свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваного та вказує на високий ризик того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе і надалі вчиняти тяжкі та особливо тяжкі злочини, у тому числі щодо статевої недоторканності малолітніх осіб.

Отже ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є особливо інтенсивним у поведінці ОСОБА_4 .

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується наступним.

Вчинивши насильницькі злочини над малолітньою потерпілою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 не зупинився та продовжив спілкування з нею. Так, проведеним оглядом телефону ОСОБА_8 13.12.2024 виявлено листування останньої із ОСОБА_4 , що містить інтимний характер та спонукання ОСОБА_4 потерпілої на виготовлення інтимних порнографічним зображень та зустрічі із ним.

Згідно фактичних обставин інкримінованих підозрюваному злочинів та зібраних доказів ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання потерпілої ОСОБА_8 , її перебування, номер телефону, а тому може її схилити до дачі не правдивих показів у судовому засіданні, залякати її, шантажувати або враховуючи доступ підозрюваного до зброї може застосувати її щодо потерпілої.

Також, згідно із висновком спеціаліста психолога - потерпіла ОСОБА_8 , «…була емоційно залежна від дорослого чоловіка, який використовував свої знання для маніпуляції, а те що відбувалося, дівчинка вважала нормальним, романтизуючи ці стосунки».

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України прошу суд врахувати:

1)Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України прошу врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Зокрема, вагомість доказів у даному провадженні визначається протоколами слідчих (розшукових) дій, висновків експертів, долучені до даного клопотання.

2)Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України прошу врахувати тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а саме найсуворіше покарання у виді довічного позбавлення волі.

3)Майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 , який дозволяє останньому тривалий час залишатися без офіційних доходів та переховуватися від слідства, суду. Підозрюваний перебуваючи на свободі може використати свої фінансові можливості на вплив на посадових осіб, залучених до проведення експертиз у даному провадженні та потерпілого.

Встановлено, що ОСОБА_4 є засновником та керівником Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Сапфір» (, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 120, офіс 4)

Крім цього ОСОБА_4 з 11.12.2023 року зареєстрований як фізична-особа підприємець з основним видом діяльності «69.10 Діяльність у сфері права», тобто таким чином, може мати зв`язки серед юристів, які може використати для тиску на потерпілу, її батьків, на посадових осіб, залучених до проведення експертиз та досудового розсування у даному провадженні.

Також, зібрані стороною обвинувачення дані вказують на високий рівень доходів підозрюваного. Оскільки за 2024 рік ОСОБА_4 отримав від ВЧ НОМЕР_4 грошові кошти в загальній сумі 878 412, 47 грн, Всеукраїнської благодійної організації «Українська фундація правової допомоги» грошові кошти у загальній сумі 626 486 грн, Громадської організації «Центр громадянської просвіти «Альменда» грошові кошти у загальній сумі 38 000 грн, Білогородської сільської ради грошові кошти у загальній сумі 15 000 грн, також від Страхової компанії «ББС ІНШУРАНС» виплачено грошові кошти у сумі 111 498, 00 гривень.

Загальний дохід ОСОБА_4 за 2024 рік становить 1 669 396, 47 грн.

Крім того ОСОБА_4 має у власності автомобіль марки «LAND ROVER», моделі «RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY», 2011 року випуску.

Високі майнові статки підозрюваного вказують на його можливості тривалий час знаходитись без офіційних джерел доходу під час переховування від слідства і суду, а також на можливість їх використати шляхом тиску на потерпілу та впливу на хід розслідування.

Окрім, майнових статків підозрюваного ОСОБА_4 , прошу суд також врахувати майновий стан сім`ї підозрюваного, а саме те, що його дружина ОСОБА_18 є власником двох товариств з обмеженою відповідальністю, а саме ТОВ «СМАК КОНТИНЕНТІВ» де має 50% частки, ТОВ "МАРКО ФАРМ ЛТД" з 5,10 % частки. Крім цього ОСОБА_18 зареєстрована як фізична особа підприємець, вид економічної діяльності 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. Також працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «ТЕРРАКОТ Україна» .

4)ризик летальності, що його створює підозрюваний, у зв`язку з його доступом до зброї. Так, ОСОБА_4 є командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у званні молодший лейтенант, а отже має законний доступ до вогнепальної стрілецької зброї.

Наведені у клопотанні обставини (наявність судимості за особливо тяжкий однотипний злочин щодо статевої недоторканності малолітньої особи, скоєння нового злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України в умовах утримання в СІЗО, порушення підозрюваним умов запобіжного заходу у виді особистої поруки, який діє щодо нього на даний час) свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження, а тому до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде недієвим у зв`язку із явною невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Запобіжний захід у виді поруки не може бути застосований, оскільки 30.03.2023 звільнений з зали суду за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку із заміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту поруку, за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 ККУ. Та будучи вже на поруках ОСОБА_4 вчинив нові злочини.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований, оскільки ОСОБА_4 та домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних пристроїв та можливістю спілкування з іншими особами (в т.ч. потерпілою), також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі, оскільки через спілкування із потерпілою підорюваний може схилити її до зміни показів, відмови від них або дачі неправдивих показів або застосовувати погрози чи шантаж.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прошу суд врахувати, що у ст.ст. 1, 4 Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», яку ратифіковано 20.06.2012, визначено основні цілі та принципи, які повинні дотримуватись її Сторони, а саме:

- запобігання сексуальній експлуатації та сексуальному насильству стосовно дітей і боротьба із цими явищами.

- захист прав дітей, які стали жертвами сексуальної експлуатації та сексуального насильства.

- сприяння національному та міжнародному співробітництву в боротьбі із сексуальною експлуатацією та сексуальним насильством стосовно дітей.

Кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для запобігання всім формам сексуальної експлуатації та сексуального насильства стосовно дітей і для захисту дітей.

Відповідно до п. b ст. 3 Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» термін «сексуальна експлуатація дітей та сексуальне насильство стосовно дітей» охоплює поведінку, зазначену в статтях 18-23 цієї Конвенції. Водночас, ст. 18 вказаної Конвенції визначає, що кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення криміналізації такої умисної поведінки:

а) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, яка не досягла передбаченого законодавством віку для заняття діяльністю сексуального характеру;

b) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, коли:

- використовується примус, сила чи погрози або

- насильство здійснюється зі свідомим використанням довіри, авторитету чи впливу на дитину, зокрема в сім`ї, або

- насильство здійснюється в особливо вразливій для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної неспроможності або залежного становища.

Таким чином, Конвенція Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» визначає сексуальне насильство як «заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, яка не досягла передбаченого законодавством віку для заняття діяльністю сексуального характеру», водночас відповідно до національного законодавства такий вік становить 16 років, а також визначає сексуальне насильство як заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, коли «насильство здійснюється в особливо вразливій для дитини ситуації, зокрема з причини розумової неспроможності».

Отже, вчинені ОСОБА_4 кримінально-протиправні дії щодо малолітньої ОСОБА_8 відповідно до вказаних норм Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» є сексуальним насильством щодо дитини за двома ознаками: здійснення дій сексуального характеру із дитиною, якій не виповнилося 16 років (вік визначений національним законодавством) та за ознакою здійснення дій сексуального характеру із дитиною, яка має психічні розлади (оскільки відповідно до висновку судової психіатричної експертизи потерпіла має відповідне захворювання).

Таким чином, на підставі викладеного встановлено, що кримінально-протиправні дії ОСОБА_4 щодо малолітньої ОСОБА_8 , які йому інкримінуються, є у розумінні п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України злочином, вчиненим із застосуванням насильства, а відтак прошу суд не визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у даному кримінальному провадженні при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, вивченням особи підозрюваного даних, які б вказували на неможливість застосування до нього тримання під вартою, не встановлено, натомість встановлено, що він може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 14.06.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.08.2025 включно, без альтернативи внесення застави.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.06.2025 (справа №369/19109/24/259211/2024, апеляційне провадження №11-сс/824/7739/2024) вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін, а у задоволенні апеляційної скарги захисту відмовлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції підтвердив існування обґрунтованої підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою спливає, однак досудове розслідування ще триває, а ризики, передбачені ст. 177 КПК не зменшилися і не перестали існувати, відтак виникла необхідність в продовження строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу строку тримання ОСОБА_4 під вартою досудове розслідування звершити неможливо внаслідок складності провадження, необхідності проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема:

- отримати додаткові характеризуючі документи на підозрюваного ОСОБА_4 ;

- отримати висновок судово-психіатричної експертизи;

- отримати висновок судової комп`ютерно- технічної експертизи після чого призначити судову мистетствознавчу експертизу;

- отримати висновок судової портретознавчої експертизи;

- проведення інших слідчих дій;

- остаточно вирішити питання про правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України (відкриття матеріалів іншій стороні);

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Зазначені вище процесуальні дії не могли бути здійснені раніше з об`єктивних причин, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні шести злочинів, два із яких є особливо тяжким злочином, за який санкцією передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, що є найсуворішим покаранням із можливих, а тому для доведення винуватість у суді необхідне призначення великого обсягу експертиз, виконання яких уповільнюється через значення завантаження судових експертів. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 своєї вини не визнає, надавати покази відмовляється. Також, потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, своєчасність залучення якої до проведення слідчих дій ускладнене. Вказане говорить про складність провадження, що розслідується.

У зв`язку із викладеним 06.08.2025 керівником Фастівської окружної прокуратури Київської області продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 12.09.2025.

Враховуючи час обсяг процесуальних дій, які необхідно провести з метою встановлення та перевірки фактів та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тяжкість злочину, що є особливо тяжким, багатоепізодним, невизнання підозрюваним своєї вини, продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, а тому є необхідність визначення строку тримання під вартою в межах досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Стверджував про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, які продовжують існувати та не зменшились, строк досудового розслідування не завершився.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра ОСОБА_4 не обґрунтована. Підозрюваний має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, отримав легку травму під час захисту Батьківщини, позитивно характеризується на службі. В зв`язку з чим сторона захисту просила не обирати запобіжний захід у виді з тримання під вартою, а обмежтися домашнім арештом.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого з таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що до клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу були долучені докази, які з достатньою достовірністю можуть свідчити про вчинення підозрюваним вказаних кримінальних правопорушень, а отже про обґрунтованість підозри.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що жодні докази, долучені до клопотання слідчого, не підтверджують причетності саме ОСОБА_4 до вказаних кримінальних правопорушень, оскільки дослідивши докази, долучені до клопотання, судом не встановлено ознак того, що вони є неналежними чи недопустимими, водночас встановлено, що у своїй сукупності вони можуть з достатньою достовірністю свідчити про причетність підозрюваного до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може переховуватися з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, в якому підозрюється, у разі, якщо суд дійде висновку про винуватість останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування.

Доводи захисника про те, що стійкі соціальні зв`язки зможуть запобігти ризику переховування ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду, суд відхиляє, адже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні декількох злочинів проти статевої свободи та недоторканості особи, вчинених протягом тривалого проміжку часу, саме в період спільного проживання разом з дружиною.

Про наявність ризику того, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, свідчить те, що на даний час з такими особами проведені не всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, вказані особи не були допитані судом безпосередньо, тож, з урахуванням особи потерпілої, обставин вчинення злочину, підозрюваний може впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні декількох злочинів проти статевої свободи та недоторканості особи, вчинених протягом тривалого проміжку часу, що може свідчити про його стійку схильність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про те, що, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, саме обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, є недостатнім для їх запобігання, зважаючи на ступень встановлених ризиків та наявних доказів, що характеризують підозрюваного у цій справі.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, що, зважаючи на крайню ступінь втручання в право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, відповідатиме інтересам суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкість, суд не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України, задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 36 днів в межах строку досудового розслідування до 12 вересня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 13 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1