ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/235/25 Справа № 932/1747/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000095, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Другого відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 343 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 343 КК України та виправдано його, у зв`язку з відсутністю в його діях складів інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.2 ст.343 КК України при наступних обставинах.

Наказом Національної поліції України № 3470/с від 11.05.2017, ОСОБА_9 призначено на посаду начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області (далі ГУНІІ в Дніпропетровській області). Згідно із ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993, працівники Національної поліції відносяться до працівників правоохоронних органів України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_9 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення посаду начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, являвся службовою особою правоохоронного органу, мав службові повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію». Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, ї життя здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст.ст. 2, 3 Закону України «Про Національну поліцію» її завданнями серед інших є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 6-8 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 18, 19 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва поважати і не порушувати прав і свобод людини. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну відповідальність відповідно до закону. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами.

Статтею 42 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, як фізичний вплив (сила), застосування спеціальних засобів, застосування вогнепальної зброї. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Поліцейський за жодних обставин не може застосовувати заходи примусу, не визначені цим Законом. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Відповідно до ст.ст. 43-44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Заборонено застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров`ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до положення про Головне управління Національної поліції Дніпропетровської області, затвердженого Наказом Національної поліції від 06.11.2015 № 20, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області є територіальним органом Національної поліції та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Дніпропетровської області, яке у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінетів Міністрів України, а також іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, у тому числі нормативно-правовими актами МВС. Діяльність ГУ ґрунтується на принципах верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості і прозорості, політичної нейтральності, взаємодії з населенням на засадах партнерства, а також безперервності.

Основними завданнями Головного управління є забезпечення в межах своїх повноважень реалізації державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно із п. 14 зазначеного Положення, керівник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повинен організовувати та контролювати виконання відокремленими структурними підрозділами ГУ вимог Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, що належать до сфери діяльності Національної поліції, має право надавати в межах повноважень обов`язкові до виконання поліцейськими, державними службовцями і працівниками Головного управління доручення, а також інші повноваження, визначені законом.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, визначено, що службова дисципліна базується на дотриманні поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників та зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

У статті 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, визначено зміст поняття віддання (видання) наказу. Згідно із цією нормою наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється. Керівник відповідає за відданий (виданий наказ, результати його виконання, відповідність його закону.

Згідно Положення про управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 26.01.2017 № 294, цей структурний підрозділ територіального органу поліції має такі завдання: 1) брати участь у плануванні, підготовці, проведенні спеціальних заходів (операцій) із: знешкодження бандитських формувань, організованих груп і злочинних організацій, затримання членів озброєних груп, звільнення заручників; участі в антитерористичних операціях, наданні кваліфікованої, спеціалізованої підтримки органам, підрозділам поліції іншим правоохоронним органам у разі виникнення ситуації з високим ступеням ризику, яка виходить за межі їх компетенції, можливості та вміння. Управління «КОРД» перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника ГУНП. Водночас, відповідно до вищевказаного положення, покладання на Управління «КОРД» функцій, що не належать до його компетенції, не допускається.

Підпунктом 3 п. 1 Наказу Національної поліції України № 36 від 20.01.2018 «Про деякі питання взаємодії органів та підрозділів Національної поліції України в ході реалізації завдань щодо запобігання кримінальним правопорушенням на території держави, їх виявлення та розслідування», передбачено, що залучення поліцейських управлінь «КОРД» ГУНП для забезпечення в межах компетенції проведення заходів уповноваженими працівниками органів та підрозділів поліції здійснюється лише після ретельного вивчення обґрунтованості та необхідності такого залучення.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 Наказу Національної поліції України № 36 від 20.01.2018, залучення поліцейських управлінь «КОРД» ГУНП до забезпечення проведення заходів здійснюється виключно на підставі плану-завдання встановленої форми, який готується ініціатором заходу та затверджується начальником відповідного ГУНП або особою, яка виконує його обов`язки, із дотриманням вимог п. 3 розділу 7 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами НПУ, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 № 575, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.07.2017за № 937/30805.

Однак, ігноруючи вищезазначені норми законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, конституційні права та свободи громадян, генерал поліції третього рангу ОСОБА_9 , являючись службовою особою правоохоронного органу вчинив злочин у сфері службової діяльності проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, 11.09.2018 року з 20.08 год. до 08.00 год. 12.09.2018 року в нічну зміну на патрулювання у Шевченківському районі міста Дніпра, заступив екіпаж «2142» у складі: поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі - УПП в Дніпропетровській області) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Патрулювання здійснювалось на службовому автомобілі «TOYOTA PRIUS» реєстраційний бортовий номер НОМЕР_1 , у форменому одязі, з вогнепальною зброєю «ФОРТ - 17», спеціальними засобами - гумовими кийками, кайданками, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, а також засобами індивідуального захисту - бронежилетами, носіння та використання яких передбачено ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час несення служби у Шевченківському районі міста Дніпра, 12.09.2018 року о 07.03 год. екіпажем «214» встановлено факт порушення пункту 8.4.6 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), вчиненого водієм службового транспортного засобу марки «Range Rover» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який працює водієм автотранспортних засобів відділення забезпечення автотранспортом центру обслуговування підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області.

Для забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, первинного реагування на вчинене правопорушення, екіпажем «214» УПП в Дніпропетровській області, водію транспортного засобу «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , подано сигнал про необхідність зупинення. Водій ОСОБА_12 на виконання законних вимог працівників поліції зупинив автомобіль на вулиці Святослава Хороброго, за перехрестям з вулицею Михайла Грушевського у місті Дніпро. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський ОСОБА_10 представився службовою особою правоохоронного органу та повідомив ОСОБА_12 конкретну підставу і причину зупинення транспортного засобу, а саме невиконання водієм вимог дорожнього знаку пріоритету 2.2 ПДР (знак стоп) та порушення п.8.4.6 ПДР (проїзд без зупинки заборонений), а також розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Про вказані обставини ОСОБА_12 за допомогою телефонного зв`язку повідомив начальнику ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , а саме щодо факту зупинення поліцейськими УПП в Дніпропетровській області службового транспортного засобу «Range Rover» державний номерний знак НОМЕР_3 та про розгляд останніми справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_9 , отримавши інформацію щодо зупинення поліцейськими транспортного засобу ГУНП в Дніпропетровській області, який використовується ним у службовій діяльності, перевищуючи службові повноваження, з метою незаконного впливу на працівників правоохоронного органу та не притягнення водія ОСОБА_12 до встановленої законом відповідальності, вимагав телефонної розмови з співробітниками патрульної поліції.

Однак, поліцейський ОСОБА_10 , розуміючи можливий протиправний вплив на його законні дії при виконанні службових обов`язків, відмовився виконувати незаконну вимогу начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 щодо спілкування з ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В цей час, у начальника ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 виник злочинний умисел на вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти, тобто на перевищення службових повноважень із застосуванням насильства, яке полягало у незаконному позбавленні волі, застосуванням зброї та приниженням особистої гідності працівників УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з метою перешкоджання виконання ними службових обов`язків та добитися від них прийняття незаконного рішення на користь водія ОСОБА_12 в частині не притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи відсутність будь-яких правових підстав, достовірно знаючи, що службовий транспортний засіб «Range Rover» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 зупинений працівниками правоохоронного органу - екіпажем у складі поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення ПДД та те, що триває розгляд справи про адміністративне правопорушення, діючи з метою незаконного впливу на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для перешкоджання виконанню ними службових обов`язків і прийняття незаконного рішення, прийняв рішення направити підпорядковане йому поліцейське Управління «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП в Дніпропетровській області для силового затримання та доставлення до ГУНП в Дніпропетровській області працівників поліції ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які у той час виконували службові обов`язки з забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, діючи в порушення вимог Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Національної поліції України № 36 від 20.01.2018, Положення про Управління «Корпус оперативна-раптової дії» Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 21.01.2017 № 294, ОСОБА_9 , за відсутності фактичних і юридичних підстав, які надавали б йому право залучати поліцейських управління «КОРД» ГУНП в Дніпропетровській області для виконання завдань і функцій, що належать та/або входять в їх компетенцію, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 12.09.2018 року приблизно о 07.10 год., діючи умисно, протиправно, в особистих інтересах та інтересах ОСОБА_12 , підриваючи авторитет правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому службових повноважень, через телефонний засіб зв`язку надав незаконний наказ старшому інспектору з особливих доручень ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про направлення поліцейських Управління «КОРД» ГУНП в Дніпропетровській області для позбавлення волі шляхом затримання та примусового доставлення до адміністративного приміщення ГУНП патрульних поліцейських, які зупинили службовий транспортний засіб ГУНП в Дніпропетровській області марки «Range Rover» та розглядали справу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_14 .

Після цього, старший інспектор з особливих доручень ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 на виконання незаконного наказу начальника ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 зателефонував черговому управління «КОРД» ОСОБА_15 та повідомив про необхідний терміновий виїзд працівників вказаного управління з метою позбавлення волі шляхом затримання та подальшого доставлення до ГУНП в Дніпропетровській області працівників патрульної поліції, які у той час виконували службові обов`язки з забезпечення безпеки дорожнього руху та розглядали справу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 .

Також, старший інспектор з особливих доручень ГУНВ в Дніпропетровській області ОСОБА_13 повідомив старшому інспектору-черговому Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , щоб працівники патрульної поліції, які перебувають на місці події та здійснюють розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_12 , не чинили опір поліцейським Управління «КОРД», оскільки всі працівники правоохоронних органів озброєні.

На виконання незаконного наказу ОСОБА_9 , працівники ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , будучи не обізнаними в злочинному умислі ОСОБА_9 , здійснили виїзд на вулицю Святослава Хороброго, за перехрестям з вулицею Михайла Грушевського у місті Дніпро. На місці події ними із застосуванням зброї та застосуванням заходів фізичного виливу о 07.18 год. 12.09.2018 року незаконно позбавлено волі, шляхом затримання поліцейських ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які завершували процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 в частині вручення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, чим самим вчинили незаконний вплив на зазначених працівників правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків.

Під час незаконного позбавлення волі на виконання вказівки ОСОБА_9 , у громадському місці, із застосуванням фізичного насильства, поліцейського ОСОБА_11 покладено тілом на капот службового автомобіля «TOYOTA PRIUS», реєстраційний бортовий номер НОМЕР_1 , а поліцейського ОСОБА_10 тілом притиснуто до задніх дверей цього транспортного засобу. Руки затриманих правоохоронців зафіксовано за спиною, у ОСОБА_11 вилучено табельну вогнепальну зброю «Форт-17». Тобто незаконне позбавлення волі (затримання) відбулось шляхом вчинення дій, що ображають особисту гідність працівників УПП в Дніпропетровській області.

Після силового затримання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , припинення виконання ними службових обов`язків, водій ОСОБА_12 безперешкодно на транспортному засобі «Range Rover» державний номерний знак НОМЕР_2 залишив місце події, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у супроводі командира батальйону УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , під контролем працівників Управління «КОРД», примусово доставлені до адміністративного приміщення ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 20-а, де упродовж близько двадцяти-тридцяти хвилин через підкорення наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , переданого поліцейськими Управління «КОРД», були змушені здати вогнепальну зброю та залишатися поряд із цими працівниками у визначеному ними приміщенні, будучи позбавленими права на свободу та особисту недоторканість, свободу пересування.

Таким чином, ОСОБА_9 за вищевказаних обставин обвинувачується у перевищенні службових повноважень, т.б. умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням зброї і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Крім того, 11.09.2018 року з 20.08 год. 12.09.2018 в нічну зміну на патрулювання у Шевченківському районі міста Дніпра, Дніпропетровської області, заступив екіпаж «214» у складі поліцейських У правління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі - УПП в Дніпропетровській області) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Патрулювання здійснювалось на службовому автомобілі «TOYOTA PRIUS», реєстраційний бортовий номер НОМЕР_1 , у форменому одязі, з вогнепальною зброєю «ФОРТ - 17», спеціальними засобами - гумовими кийками, кайданками, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, а також засобами індивідуального захисту бронежилетами, носіння та використання яких передбачено ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» Під час несення служби у Шевченківському районі міста Дніпра, Дніпропетровської області, 12.09.2018 о 07.03 год. хвилини, екіпажем «214» встановлено факт порушення пункту 8.4.6 правил дорожнього руху (далі - ПДР), вчиненого водієм службового транспортного засобу марки «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який працює водієм автотранспортних засобів відділення забезпечення автотранспортом центру обслуговування підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області. Для забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, первинного реагування на вчинене правопорушення, екіпажем «214» УПП в Дніпропетровській області, водію транспортного засобу «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_4 , подано сигнал про необхідність зупинення. Водій ОСОБА_12 на виконання законних вимог працівників поліції зупинив автомобіль на вулиці Святослава Хороброго, за перехрестям з вулицею Михайла Грушевського у місті Дніпро. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський ОСОБА_10 представився службовою особою правоохоронного органу та повідомив ОСОБА_12 конкретну підставу і причину зупинення транспортного засобу, а саме невиконання водієм вимог дорожнього знаку пріоритету 2.2 ПДР (знак стоп) та порушення п.8.4.6 ПДР (проїзд без зупинки заборонений), а також розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення. Про вказані обставини ОСОБА_12 за допомогою телефонного зв`язку повідомив начальнику ГУНІ в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , а саме щодо факту зупинення поліцейськими УПП в Дніпропетровській області службового транспортного засобу «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_3 та про розгляд останніми справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_9 , отримавши інформацію щодо зупинення поліцейськими транспортного засобу ГУНП в Дніпропетровській області, який використовується ним у службовій діяльності, перевищуючи службові повноваження, з метою незаконного впливу на працівників правоохоронного органу та непритягнення водія ОСОБА_12 до встановленої законом відповідальності, вимагав телефонної розмови з співробітниками патрульної поліції. Однак, поліцейський ОСОБА_10 , розуміючи можливий протиправний вплив на його законні дії при виконанні службових обов`язків, відмовився виконувати незаконну вимогу начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 щодо спілкування з ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. В цей час, у начальника ГУНІІ у Дніпропетровській області ОСОБА_9 виник злочинний умисел на вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти, тобто на перевищення службових повноважень із застосуванням насильства, яке полягало у незаконному позбавленні волі, застосуванням зброї та приниження особистої гідності працівників УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з метою перешкоджання виконання ними службових обов`язків та добитися від них прийняття незаконного рішення на користь водія ОСОБА_12 в частині не притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_9 , усвідомлюючи відсутність будь-яких правових підстав, достовірно знаючи, що службовий транспортний засіб «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 зупинений працівниками правоохоронного органу - екіпажем у складі поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення ПДР та те, що триває розгляд справи про адміністративне правопорушення, діючи з метою незаконного впливу на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для перешкоджання виконанню ними службових обов`язків і прийняття незаконного рішення, прийняв рішення направити підпорядковане йому поліцейське Управління «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП в Дніпропетровській області для силового затримання та доставлення до ГУНП в Дніпропетровській області працівників поліції ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які у той час виконували службові обов`язки з забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, діючи в порушення вимог Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Національної поліції України № 36 від 20.01.2018, Положення про Управління «Корпус оперативно-раптової дїї» Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області. затвердженого Наказом ГУНІ в Дніпропетровській області від 21.01.2017 № 294, ОСОБА_9 , за відсутності фактичних і юридичних підстав, які надавали б йому право залучати поліцейських управління «КОРД» ГУНП в Дніпропетровській області для виконання завдань і функцій, що належать та/або входять в їх компетенцію, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 12.09.2018 приблизно о 07.10 год., діючи умисно, протиправно, в особистих інтересах та інтересах ОСОБА_12 , підриваючи авторитет правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому службових повноважень, через телефонний засіб зв`язку надав незаконний наказ старшому інспектору з особливих доручень ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про направлення поліцейських Управління «КОРД» ГУНП в Дніпропетровській області для позбавлення волі шляхом затримання та примусового доставлення до адміністративного приміщення ГУНП патрульних поліцейських, які зупинили службовий транспортний засіб ГУНІ в Дніпропетровській області марки «Range Rover» та розглядали справу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 .

Після цього, старший інспектор з особливих доручень ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 на виконання незаконного наказу начальника ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 зателефонував черговому управління «КОРД» ОСОБА_15 та повідомив про необхідний терміновий виїзд працівників вказаного управління з метою позбавлення волі шляхом затримання та подальшого доставлення до ГУНІІ в Дніпропетровській області, працівників патрульної поліції, які у той час виконували службові обов`язки з забезпечення безпеки дорожнього руху та розглядали справу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 . Також, старший інспектор з особливих доручень ГУНП B Дніпропетровській області ОСОБА_13 повідомив старшому інспектору-черговому Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , щоб працівники патрульної поліції, які перебувають на місці події та здійснюють розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_12 , не чинили опір поліцейським У правління «КОРД», оскільки всі працівники правоохоронних органів озброєні. На виконання незаконного наказу ОСОБА_9 , працівники ГУНІ в Дніпропетровській області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , будучи не обізнаними в злочинному умислі ОСОБА_9 , здійснили виїзд на вулицю Святослава Хороброго, за перехрестям з вулицею Михайла Грушевського у місті Дніпро. На місці події ними із застосуванням зброї та застосуванням заходів фізичного впливу о 07.18 год. 12.09.2018 незаконно позбавлено волі, шляхом затримання поліцейських ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які завершували процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 в частині вручення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, чим самим вчинили незаконний вплив на зазначених працівників правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків. Під час незаконного позбавлення волі на виконання вказівки ОСОБА_9 , у громадському місці, із застосуванням фізичного насильства, поліцейського ОСОБА_11 покладено тілом на капот службового автомобіля «TOYOTA PRIUS», реєстраційний бортовий номер НОМЕР_1 , а поліцейського ОСОБА_10 тілом притиснуто до задніх дверей цього транспортного засобу. Руки затриманих правоохоронців зафіксовано за спиною, у ОСОБА_11 вилучено табельну вогнепальну зброю «Форт-17». Тобто незаконне позбавлення волі (затримання) відбулось шляхом вчинення дій, що ображають особисту гідність працівників УПП в Дніпропетровській області. Після силового затримання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , припинення виконання ними службових обов`язків, водій ОСОБА_12 безперешкодно на транспортному засобі «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 залишив місце події, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у супроводі командира батальйону УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , під контролем працівників Управління «КОРД», примусово доставлені до адміністративного приміщення ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 20-а, де упродовж близько двадцяти-тридцяти хвилин через підкорення наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , переданого поліцейськими Управління «КОРД», були змушені здати вогнепальну зброю та залишатися поряд із цими працівниками у визначеному ними приміщенні, будучи позбавленими права на свободу та особисту недоторканість, свободу пересування. В подальшому, після прибуття ОСОБА_9 до приміщення ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на вказівку ОСОБА_9 прослідували за ним до його службового кабінету. Під час розмови ОСОБА_9 продовжуючи свою злочинну діяльність та умисел спрямований на вплив на представників правоохоронного органу з метою перешкоджання виконання ними службових обов`язків та подальшого прийняття незаконного рішення з використання свого службового становища начальника ГУНІ в Дніпропетровській області, повідомляв останнім, що його водій ОСОБА_12 не порушував та не міг порушувати правила дорожнього руху. Крім того, здійснюючи вплив, повідомив працівникам УПП в Дніпропетровській області, що буде розбиратися з даною ситуацією.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та повторно дослідивши докази у кримінальному провадженні закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, прокурор зазначає, що суд не визначився з підставами виправдання обвинуваченого. Прокурор звертає увагу на те, що у мотивувальній частині вироку суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не здобуто, а стороною обвинувачення не надано доказів, які встановлюють поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_9 складів кримінальних правопорушень. Водночас, суд посилався у вироку на положення п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 та п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України та зазначив про те, що у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, не встановлено достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання судом, ухвалюється виправдувальний вирок. Між тим, наведені мотиви не узгоджуються з підставами виправдання, визначеними у ч. 1 ст. 373 КПК України. Прокурор зауважує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи є підставою для закриття кримінального провадження прокурором. Що стосується відсутності складів кримінальних правопорушень, то на переконання прокурора, наведені судом мотиви не узгоджуються з цією підставою для виправдання. Прокурор вважає, що суд помилково пов`язав відсутність складу злочину з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості, внаслідок чого допустив істотні суперечності, які є неприпустимим у разі виправдання особи.

Окрім цього, прокурор не погоджується й з мотивами ухваленого рішення. Прокурор вважає, що суд дійшов помилкового висновку про недоведення того, що ОСОБА_9 вчинив перевищення службових повноважень вчинивши дії, які ніхто не мав право вчиняти, оскільки управління «КОРД» перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника ГУНП і застосування «КОРД» було обумовлено його повноваженнями, як начальника ГУНП в Дніпропетровській області. На переконання прокурора, судом не враховано те, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 11.09.2018 з 20 години до 08 години 12.09.2018 заступили в нічну зміну на патрулювання у Шевченківському районі міста Дніпра, та крім показів свідка ОСОБА_12 , (який є зацікавленим свідком, він був особистим водієм ОСОБА_9 , всі події відбувались з його ініціативи) у жодного допитаного в судовому засіданні свідка не було сумнівів щодо повноважень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як поліцейських. Прокурор зазначає, що події, які сталися відбувались в ранковий час, світлу пору доби та майже в центрі міста Дніпра. Крім того, судом не надано оцінки саме підставам та порядку застосування «КОРД» силове забезпечення, затримання, процесуально-розпорядчий документ на проведення заходу - усна вказівка. Поряд із цим прокурор вважає, що суд дійшов помилкового висновку про недопустимість як доказів копій відеозаписів, створених працівниками поліції за допомогою нагрудних відеореєстраторів. Прокурор зазначає, що отримання слідчим за запитом, а в подальшому в порядку тимчасового доступу до речей та документів копій відеозаписів здійснено у відповідності з вимогами закону. При цьому, використання таких записів як доказу відповідає правовим позиціям Верховного Суду в аналогічних справах.

Поряд із цим, прокурор вказує на те, що 15.06.2023 прокурором в судовому засіданні після перегляду слідчих експериментів заявлено клопотання про повторний допит потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 через те, що надані ними показання суперечили дослідженим судом відеозаписам з портативних відеореєстраторів, однак судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Також, незважаючи на те, що судом визнано недопустимими копії відеозаписів створених працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 12.09.2018 за допомогою портативних відеореєстраторів, судом визнано допустимим складений на підставі цих же відеозаписів висновок комісійної судової психологічної експертизи №32334/32335/19-61 від 28.12.2019, відповідно до якого у діях працівників КОРД під час події, яка сталася 12.09.2018, ознак приниження, ображення честі та гідності поліцейських ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не вбачається.

При цьому, у зв`язку з тим вказана експертиза викликала явні сумніви в її об`єктивності та обгрунтованості, 15.08.2023 прокурором було заявлено клопотання про призначення судом комплексної судової психологічної експертизи, однак у його задоволенні судом також було відмовлено.

Окрім цього, судом не взято до уваги та не зазначено мотивів, з яких суд відкидає: план-завдання на проведення заходів особовим складом управління «КОРД» в Дніпропетровській області від 12.09.2018; пояснювальну записку начальника управління «Корд» ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_24 від 12.09.2018; зошит записів чергових управління «Корд» ГУНП в Дніпропетровській області; довідку начальника «Корд» ГУНП в Дніпропетровській області від 12.09.2018.

Також, прокурор зазначає, що судом було покладено в основу вироку показання зацікавленого свідка ОСОБА_12 , який поставив під сумнів повноваження працівники поліції. Водночас, судом не взято до уваги поведінку останнього, зафіксовану на відеозаписах, з яких чітко вбачається, що ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_9 по телефону, що його зупинили місцеві працівники поліції, намагався надати працівникам поліції телефон, щоб останні поговорили з ОСОБА_9 для вирішення питання.

Разом із цим, суд не врахував показань свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,, ОСОБА_12 , даних протоколів слідчих експериментів з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколів оглядів та при цьому у вироку не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Окрім цього, прокурор звертає увагу на те, що відповідно до досліджених судом доказів щодо водія ОСОБА_12 було складено постанову про накладання адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КупАП, яку рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 року було скасовано, проте судом не проаналізовано підстави скасування вказаної постанови (невірно вказане місце скоєння адміністративного правопорушення та інші).

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого з доводами прокурора не погоджується. На переконання сторони захисту, суд дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування не було здобуто та надано суду доказів, які встановлюють поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 343 КК України.

Захисник звертає увагу на те, що з показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що він повідомив ОСОБА_9 про свої підозри щодо осіб, які в поліцейській формі його зупинили нібито за вчинення ним порушень ПДР України. При цьому він зазначив останньому, що вони не схожі на поліцейських ззовні (обличчя сховане під кепкою, татуювання, сережка у вусі), ведуть себе підозріло, не представилися йому, не показали посвідчення, і він гадає, що вони бандити. Він це зробив, пам`ятаючи про інформацію щодо скоєння злочинів в Дніпропетровській області особами у формі працівників правоохоронних органів і вважаючи, що це можливо напад на нього та автомобіль. Відповідно до відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України на адвокатський запит від 25.09.2019, за даними інформаційної підсистеми «Єдиний облік» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано заяв та повідомлень у період з 01.01.2018 року по 23.09.2019 року про кримінальні правопорушення, у яких в описі правопорушення зазначено «під виглядом працівника поліції або під виглядом інших правоохоронних органів» по Дніпропетровській області 13. Окрім того, відповідно до довідки щодо відомостей, вилучених у операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», 12.09.2018 року ОСОБА_12 о 07:08 годині телефонує ОСОБА_9 , о 07:10 годин ОСОБА_9 6 телефонує до чергової частини, а о 07-11 годин знов телефонує ОСОБА_12 , після чого знову о 07:11 годин телефонує до чергової частини. Як вбачається з показів свідка ОСОБА_13 , йому зателефонував ОСОБА_9 з приводу зупинки автомобіля поліцейськими з метою перевірки даних. Однак черговий УПП не відповів йому, про що він повідомив ОСОБА_9 , який передзвонив і сказав, що скоєно напад на автомобіль і дав вказівку направляти на місце групу «КОРД», після чого останній зателефонував черговому управління «КОРД» та передав повідомлення генерала. Відповідно до показів свідка ОСОБА_24 , коли йому черговий повідомив про напад на автомобіль генерала, він намагався з ним зв`язатися, однак останній не брав слухавку, що підтверджується довідкою, згідно з якою о 07:12 з чергової частини телефонують ОСОБА_24 , і останній тричі о 07:14 годині намагається додзвонитися до ОСОБА_9 , а після цього о 07:15 телефонує до чергової частини КОРДу і згодом, о 07:16 годині, телефонує ОСОБА_17 . В подальшому ОСОБА_24 надав вказівку направлення групи «КОРД» на місце. Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , на місці працівники «КОРД» з`ясовували особистості та повноваження патрульних поліцейських. В подальшому це питання з`ясовував і під час бесіди з поліцейськими і ОСОБА_9 .

На переконання захисника, зазначені докази свідчать про те, що зазначення в обвинуваченні стороною обвинувачення про те, що ОСОБА_9 було достеменно відомо про те, що водій ОСОБА_12 був зупинений працівниками поліції, не доведено. Тому зазначення в обвинуваченні того, що ОСОБА_9 вчинив перевищення службових повноважень, вчинивши дії, які ніхто не мав право вчиняти, також не знайшло свого підтвердження, оскільки, відповідно до Положення про управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 26.01.2017 № 294, управління «КОРД» перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника ГУНП і застосування «КОРД» було обумовлено повноваженнями ОСОБА_9 , як начальника ГУНП в Дніпропетровській області. Також зі свідчень потерпілого ОСОБА_29 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 встановлено, що під час подій 12.09.2018 року зброя працівниками «КОРДу» не застосовувалася, працівники поліції ОСОБА_36 та ОСОБА_37 не затримувалися та примусово не доставлялися до приміщення ГУНП, вони прослідували до будівлі ГУНП самостійно на власному автотранспорті без супроводу працівників «КОРД», в приміщенні ГУНП їх не роззброювали і примусово не утримували. При цьому потерпілий ОСОБА_36 та свідок ОСОБА_37 повідомили суду, що їх ніхто не затримував і вони мали можливість не їхати до приміщення ГУНП, однак вирішили це зробити з метою вирішення ситуації, яка склалася. При спілкуванні з обвинуваченим ОСОБА_9 останній ніяким чином не впливав на ОСОБА_38 та ОСОБА_30 з метою не притягнення водія до адміністративної відповідальності. Претензій з приводу ситуації вони не мали і тому при поверненні до УПП будь-яких рапортів не складали і до керівництва не зверталися. Зазначені свідчення підтверджуються і свідченнями допитаних в суді свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та планом-завданням на проведення заходів особовим складом управління «КОРД» в Дніпропетровській області, затвердженого 12.09.2018 року начальником ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 з адресою проведення заходу: м.Дніпро, перехрестя вулиць М.Грушевського та ОСОБА_41 ; пояснювальною запискою начальника управління «КОРД» в Дніпропетровській області ОСОБА_24 від 12.09.2018 року; довідкою за підписом начальника Департаменту «КОРД» НПУ ОСОБА_42 від 12.09.2018 року.

Згідно з тимчасовою інструкцією з організації охорони та забезпечення пропускного режиму до адміністративної будівлі ГУНП та окремо стоячих будівель структурних підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженої 03.12.2015 року, забороняється входити до приміщення адміністративної будівлі ГУНП особам зі зброєю, зброя у встановленому порядку передається на тимчасове зберігання до чергової частини органу. Також, відповідно до висновку комісійної судової психологічної експертизи № 32334/32335/19-61 від 28.12.2019 року, у діях працівників КОРД під час події, яка сталася 12.09.2018 року, ознак приниження, ображення честі та гідності поліцейських ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не вбачається.

Окрім того, відповідно до досліджених судом доказів, щодо водія ОСОБА_12 було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 592535 від 12.09.2018 року за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 255 грн, яка разом з матеріалом ОСОБА_43 була здана до адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області, а в подальшому направлена на примусове виконання до органів управління юстиції. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_12 до УПП в Дніпропетровській області та до сержанта УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про визнання протиправною та скасування постанови від 12.09.2018 року серії ЕАВ № 592535 про адміністративне правопорушення задоволені частково та скасована зазначена постанова сержанта УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 12.09.2018 року серії ЕАВ № 592535 про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності та ч.1 ст. 122 КУпАП. Зазначене рішення суду постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року залишено без змін.

З урахуванням наведених обставин, захисник вважає, що будь-яких доказів застосування насильства, яке полягало у незаконному позбавленні волі та примусовому доставлянні до приміщення ГУНП, примусовому роззброєнні, а також застосування зброї та приниження особистої гідності працівників поліції з метою перешкоджання виконання ними службових обов`язків та з метою добитися від них прийняття незаконного рішення на користь іншої особи в частині не притягнення останньої до адміністративної відповідальності суду, стороною обвинувачення не надано. Інші досліджені судом докази не підтверджують та не спростовують викладені в обвинуваченні обставини, і тому не могли бути розцінені судом як докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст.62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Перевіривши доводи прокурора та повторно частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_9 суд першої інстанції посилався на відсутність діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч.2 ст. 343 КК України

Обґрунтовуючи наведені висновки, суд, врахувавши показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_10 , лист Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України від 25.09.2019, довідку операторів мобільного зв`язку, а також Положення про управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 26.01.2017 № 294, керувався тим, що зазначені в обвинуваченні обставини обізнаності ОСОБА_9 у тому, що ОСОБА_12 було зупинено саме працівниками поліції доведені не були, а тому, відповідно, не знайшов підтвердження факт вчинення обвинуваченим перевищення службових повноважень, оскільки застосування «КОРД» було обумовлено повноваженнями ОСОБА_9 , як начальника ГУНП в Дніпропетровській області.

Разом із цим, на підставі показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_44 , плану-завдання на проведення заходів особовим складом управління «КОРД» в Дніпропетровській області, затвердженого 12.09.2018 начальником ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , пояснювальної записки начальника управління «КОРД» в Дніпропетровській області ОСОБА_24 від 12.09.2018, довідки за підписом начальника Департаменту «КОРД» НПУ ОСОБА_42 від 12.09.2018, тимчасової інструкції з організації охорони та забезпечення пропускного режиму до адміністративної будівлі ГУНП та окремо стоячих будівель структурних підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженої 03.12.2015, висновку комісійної судової психологічної експертизи № 32334/32335/19-61 від 28.12.2019, постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 592535 від 12.09.2018 за ч.1 ст. 122 КУпАП, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 про скасування вказаної постанови, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 про залишення без змін рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019, судом було встановлено відсутність, доказів застосування насильства, яке полягало у незаконному позбавленні волі та примусовому доставленні до приміщення ГУНП, роззброєнні, а також застосування зброї та приниження особистої гідності працівників поліції з метою перешкоджання виконання ними службових обов`язків та з метою добитися від них прийняття незаконного рішення на користь іншої особи в частині не притягнення останньої до адміністративної відповідальності суду.

Окрім цього, суд визнав недопустимими копії відеозаписів, створених працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 12.09.2018 за допомогою портативних відео реєстраторів № 4601 та № 4638, на трьох ДВД-Р дисках (MFP643UC18143057, MFP643UC18143053, MFP643UC18175225), отриманих в результаті тимчасового доступу, копії відеоматеріалів створених ОСОБА_10 та ОСОБА_45 12.09.2018 за допомогою портативних відео реєстраторів №4601 та №4638 на трьох ДВД-Р дисках (MFP643UC18143056, MFP643UC18143055, MFP643UC18143051), отриманих за запитом слідчого, які визнані речовими доказами по справі та огляд яких зафіксовано у протоколах від 4 та 5 листопада 2019 року, оскільки записи на вказаних дисках не є оригіналами, а тому джерело отримання даних записів викликає сумніви в їх достовірності.

Решту досліджених доказів суд вважав такими, що не підтверджують та не спростовують викладені в обвинуваченні обставини, а тому не можуть бути розцінені судом як докази винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності з доказами, які їх підтверджують, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Як вбачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_9 ставиться у провину те, що він достовірно знаючи, що транспортний засіб ОСОБА_12 було зупинено працівниками правоохоронного органу - екіпажем у складі поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення ПДД та те, що триває розгляд справи про адміністративне правопорушення, діючи з метою незаконного впливу на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для перешкоджання виконанню ними службових обов`язків і прийняття незаконного рішення, явно виходячи за межі наданих йому службових повноважень, через телефонний засіб зв`язку надав незаконний наказ старшому інспектору з особливих доручень ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про направлення поліцейських Управління «КОРД» ГУНП в Дніпропетровській області для силового затримання та доставлення до ГУНП в Дніпропетровській області працівників поліції ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які у той час виконували службові обов`язки з забезпечення безпеки дорожнього руху.

На виконання незаконного наказу ОСОБА_9 , працівники ГУНП в Дніпропетровській області здійснили виїзд на місце події, де ними із застосуванням зброї та заходів фізичного впливу, шляхом затримання, незаконно позбавлено волі поліцейських ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які завершували процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_12 , та під контролем працівників Управління «КОРД» примусово доставлено до адміністративного приміщення ГУНП в Дніпропетровській області, де останні були змушені здати вогнепальну зброю та залишатися поряд із цими працівниками у визначеному ними приміщенні, будучи позбавленими права на свободу та особисту недоторканість, свободу пересування.

Наведені дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 365 КК України, як умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням зброї і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, а також за ч. 2 ст. 343 КК України, як вплив у будь-якій формі на працівників правоохоронного органу, з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків та добитися прийняття незаконного рішення, вчинений службовою особою з використанням свого службового становища.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що склад вказаних злочинів в діях ОСОБА_9 відсутній, а тому висновки суду є законними та обґрунтованими.

Так, об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується трьома обов`язковими ознаками: 1) діянням, яке: а) полягає тільки в активній поведінці - діях; б) зумовлено службовим становищем винного і пов`язане з його владними чи службовими повноваженнями; в) явно виходять за межі цих повноважень; 2) наслідками, що виявляються в істотній шкоді чи тяжких наслідках правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб або державним чи громадським інтересам; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Характерною ознакою об`єктивної сторони перевищення влади є також і те, що при вчиненні цього злочину винний хоча і здійснює ті чи інші службові діяння, проте вони не тільки не входять до його компетенції, а, навпаки, явно (очевидно, безперечно) виходять за межі наданих суб`єкту прав і повноважень. Саме в цьому полягає принципова відмінність перевищення влади (ст. 365 КК) від службового зловживання (ст. 364 КК), при вчиненні якого винний хоча і діє всупереч інтересам служби, проте використовує для цього ті повноваження, які надані йому за службою, і отже, діє в межах своєї компетенції. Тому будь-яке злочинне використання винним свого службового становища, але у межах наданих йому повноважень (тобто за відсутності явного виходу за ці межі), не може кваліфікуватися за ст. 365 КК.

Характер, зміст та обсяг повноважень, а також порядок (умови, способи) їх реалізації визначаються службовою компетенцією особи, яка закріплюється в законах, постановах, розпорядженнях, наказах, інструкціях, статутах, положеннях, правилах та інших нормативних актах. Тому для вирішення питання про те, чи виходять вчинені службовою особою дії за межі її повноважень, необхідно з`ясувати, яким нормативним актом вони регламентуються і які саме положення цього акта були порушені винним у конкретному випадку.

Суб`єктивна сторона перевищення влади характеризується умисною або змішаною формою вини. Вказівка закону на явний вихід за межі наданих прав або повноважень означає, що службова особа може діяти лише з прямим умислом. Тому при вирішенні питання про те, чи є такий вихід дійсно явним, слід виходити з того, наскільки він був очевидним, безсумнівним та безперечним для всіх і кожного і перш за все для самої службової особи, і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки.

За частиною 2 ст. 365 КК України настає відповідальність за перевищення влади, що супроводжувалося: а) насильством або погрозою його застосування; б) застосуванням зброї чи спеціальних засобів; в) болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Поряд із цим, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 343 КК України виражена у діянні, що полягає у будь-якій формі впливу на працівника правоохоронного органу чи працівника державної виконавчої служби.

Під втручанням у діяльність працівника правоохоронного органу чи працівника державної виконавчої служби слід розуміти конкретні дії, спрямовані на перешкоджання виконанню цими працівниками службових обов`язків або на те, щоб добитися прийняття незаконного рішення.

Під виконанням службових обов`язків розуміється виконання тих обов`язків працівника правоохоронного органу, у яких втілюються його правозастосовні та правоохоронні функції, передбачені відповідними законами та підзаконними актами.

Злочин є закінченим з моменту втручання в діяльність працівника правоохоронного органа чи працівника державної виконавчої служби незалежно від того, чи призвело це до прийняття незаконного рішення.

Суб`єктивна сторона злочину - прямий умисел, поєднаний з метою перешкодити виконанню працівником правоохоронного органу чи працівником державної виконавчої служби своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень. Особа усвідомлює суспільну небезпечність впливу на потерпілого і бажає перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень.

У ч. 2 ст. 343 КК України передбачена відповідальність за ті самі дії, якщо вони: перешкодили попередженню злочину чи затриманню особи, яка його вчинила; вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

З матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що відповідно до Положення про управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 26.01.2017 № 294, зі змінами від 23.02.2017, управління «КОРД» перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника ГУНП, тож застосування «КОРД» належало до повноважень ОСОБА_9 , як начальника ГУНП в Дніпропетровській області, що свідчить про відсутність в його діях об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 365 КК України.

Разом із цим, судом встановлено, що направлення управління «КОРД» було здійснено у спосіб, передбачений вимогами закону.

Так, відповідно до наказу №36 від 20.01.2018 Про деякі питання взаємодії органів та підрозділів Національної поліції України в ході реалізації завдань щодо запобігання кримінальним правопорушенням на території держави, їх виявлення та розслідування, зі залучення поліцейських управлінь «КОРД» ГУНП до забезпечення проведення заходів здійснюється виключно на підставі плану-завдання встановленої форми, який готується ініціатором заходу та затверджується начальником відповідного ГУНП або особою, яка виконує його обов`язки.

Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вказаних вимог, ОСОБА_9 було затверджено план - завдання на проведення заходів особовим складом управління «КОРД» в Дніпропетровській області від 12.09.2018, яким для підрозділу «КОРД» визначено завдання - силове забезпечення затримання за усною вказівкою начальника ГУНП за адресою м.Дніпро перехрестя вулиць М.Грушевського та Св. Хороброго, що свідчить про дотримання ОСОБА_9 порядку залучення управління «КОРД».

Що стосується незаконності наказу, що фактично інкриміновано ОСОБА_9 як ознака перевищення ним своїх повноважень, то вона свого підтвердження під час судового провадження не знайшла.

З наданих ОСОБА_12 показань вбачається, що в ході телефонної розмови він повідомив ОСОБА_9 про свої підозри щодо осіб, які в поліцейській формі його зупинили нібито за вчинення ним порушень ПДР України.

Відповідно до відомостей операторів мобільного зв`язку, 12.09.2018 після дзвінка ОСОБА_12 ОСОБА_9 , останній телефонує до чергової частини, далі телефонує ОСОБА_12 , а після цього знову телефонує до чергової частини.

Як вбачається з показань чергового управління «КОРД» ОСОБА_15 , повідомлення, наслідком якого було підняття групи ОСОБА_17 , він отримав від чергового ГУНП.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 зазначив, що отримав від ОСОБА_9 повідомлення про скоєння нападу на його автомобіль та при цьому зауважив, що черговий УПП не відповів йому, тому він зателефонував черговому «КОРД» та передав повідомлення генерала.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , які є працівниками управління «КОРД» засвідчили, що підставою для виїзду стало повідомлення про напад на автомобіль ОСОБА_9 . При цьому, свідок ОСОБА_24 під час судового розгляду вказав на те, що спілкувався з ОСОБА_9 телефоном та в ході розмови особисто дізнався від нього, що ймовірно службовий автомобіль зупинили не працівники поліції.

Аналізуючи зміст вказаних показань, колегія суддів приходить до висновку, що станом на момент повідомлення ОСОБА_9 працівників ГУНП, якими в подальшому здійснено оповіщення управління «КОРД», останній не був обізнаний про те, що водій ОСОБА_12 був зупинений саме працівниками поліції.

За цих умов, вважати, що в діях обвинуваченого наявна суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України неможливо, оскільки дослідженими доказами не підтверджується усвідомлення ним протиправності своєї поведінки, що виключає наявність прямого умислу.

З наведених обставин неможливо дійти висновку про наявність в діях обвинуваченого й складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 343 КК України.

Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом, поєднаним з метою перешкодити виконанню працівником правоохоронного органу чи працівником державної виконавчої служби своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень.

Суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду не знайшов підтвердження факт усвідомлення ОСОБА_9 суспільної небезпечності впливу на працівника поліції і бажання перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень, що виключає наявність в діях обвинуваченого складу цього злочину.

Що стосується самого впливу, то за вказаних умов ані дії співробітників управління «КОРД» на місці події, ані подальша поведінка ОСОБА_9 , свідчити про наявність в діях останнього складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 343 КК України не може.

Більш того, як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , під час подій 12.09.2018 зброя працівниками «КОРД» не застосовувалася, працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не затримувалися та примусово до приміщення ГУНП не доставлялися. До будівлі ГУНП вони прослідували самостійно на власному автотранспорті без супроводу працівників «КОРД», а в приміщенні ГУНП їх не роззброювали і примусово не утримували.

Разом із цим, з показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_23 вбачається, що працівники «КОРД» з`ясовували особистості та повноваження патрульних поліцейських. В подальшому це питання з`ясовував і ОСОБА_9 .

Зазначені покази підтверджуються і показами допитаних в суді свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_44 та планом-завданням на проведення заходів особовим складом управління «КОРД» в Дніпропетровській області, затвердженого 12.09.2018 начальником ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , пояснювальною запискою начальника управління «КОРД» в Дніпропетровській області ОСОБА_24 від 12.09.2018, довідкою за підписом начальника Департаменту «КОРД» НПУ ОСОБА_42 від 12.09.2018.

При цьому, тимчасовою інструкцією з організації охорони та забезпечення пропускного режиму до адміністративної будівлі ГУНП та окремо стоячих будівель структурних підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженої 03.12.2015 спростовується обставина роззброєння патрульних поліцейських через заборону входити до приміщення адміністративної будівлі ГУНП особам зі зброєю.

Що стосується впливу ОСОБА_9 при спілкуванні з патрульними поліцейськими, то ці обставини не були підтверджені належними та допустимими доказами, а навпаки спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 .

Більш того, станом на час цієї розмови постанова про накладання на ОСОБА_12 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 592535 від 12.09.2018 року за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 255 грн. вже була винесена.

Що стосується копій відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які на переконання прокурора помилково визнані недопустимими, то вони жодним чином висновків суду спростувати не можуть.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обґрунтовуючи свої висновки про визнання недопустимими надані стороною обвинувачення копії відеозаписів, суд керувався тим, що записи на вказаних дисках не є оригіналами, джерело отримання даних записів викликає сумніви в їх достовірності, оскільки зазначені диски були отримані слідчим за запитом, а в подальшому в ході тимчасового доступу у вересні 2019 року в УПП в Дніпропетровській області, однак відповідно до відповіді на запит адвоката ОСОБА_46 за підписом т.в.о. начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП НП України ОСОБА_47 від 29.08.2019 неможливе надання відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку зі спливом строку їх зберігання, який складає 50 діб.

Окрім того, відповідно до висновку судової фоноскопічної експертизи № 29614/19-35/30645-30650/19-35 від 25.11.2019 року, встановити, чи мають надані на дослідження відеозаписи, ознаки монтажу неможливо, у зв`язку з тим, що на дослідження надано копії відеозаписів, які були перенесені з іншого носія, а для вирішення цього питання необхідно надати оригінальні фонограми на первинному носії інформації та пристрій, яким вони зафіксовані. Надані відеофайли мають різні маркування, відеозапис на них не є непереривним і записаний частинами не в хронологічному порядку. А відтак відеоматеріали, які містяться на вказаних дисках та інформація, що міститься в протоколах їх огляду не можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення, і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Надаючи оцінку наведеним висновкам суду, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали: фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Аналогічні висновки містяться й у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі № 236/4268/18.

Як вбачається з матеріалів провадження відеозаписи події, окрім їх вилучення в порядку тимчасового доступу, були надані також й працівниками поліції, які здійснили їх копіювання з нагрудних камер, якими користувались в межах наданих повноважень. При цьому, жоден з учасників не заперечував обставину його зображення на ньому.

За цих умов вважати обґрунтованими висновки суду про недопустимість вказаних доказів колегія суддів не може, оскільки сумніви у законності їх походження відсутні, а сама обставина копіювання не може свідчити про порушення порядку збирання цих доказів та їх недопустимість.

Водночас, дослідивши вказані відеозаписи, колегія суддів вважає, що їх допустимість жодним чином висновків суду спростувати не може.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, свої висновки про необхідність виправдання суд обґрунтував відсутністю в діях обвинуваченого складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 343 КК України, з чим погодилась й колегія суддів апеляційного суду.

Так, під час апеляційного розгляду, не знайшов підтвердження факт усвідомлення ОСОБА_9 протиправності своєї поведінки, суспільної небезпечності впливу на працівника поліції і бажання перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень, а також тож й застосування «КОРД» поза межами повноважень ОСОБА_9 , що виключає відповідальність за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 343 КК України.

При цьому, жодні із зафіксованих відеозаписами дані спростовувати ці висновки не можуть, оскільки ними не зафіксовано обставин, які б свідчили про наявність обов`язкових для цієї кваліфікації елементів складу злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів хоча і погоджується в цій частині з доводами прокурора, проте не вбачає підстав для скасування судового рішення з викладених мотивів.

З наведених підстав колегія суддів не може погодитись й з рештою доводів прокурора, зокрема щодо ненадання оцінки показанням свідків, необґрунтоване надання переваги свідченням ОСОБА_12 , та також неврахування протоколів слідчих експериментів, плану-завдання, пояснювальної записки начальника управління КОРД, зошиту записів та довідки начальника управління КОРД.

Суд зауважує, що прокурор хоча і посилається на вказані обставини, проте жодних доводів на підтвердження того, яким чином вони можуть довести наявність в діях ОСОБА_9 обов`язкових елементів складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 343 КК України, відсутність яких констатована судом, не наводить.

Що стосується доводів прокурора про суперечності у мотивах виправдання, то і вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд фактично навів у мотивувальній частині вироку як мотиви, так і підстави виправдання ОСОБА_9 , які відповідають положенням п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про повноту судового розгляду та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

На переконання колегії суддів, висновки суду про недоведеність того, що в діях ОСОБА_9 є склад кримінальних правопорушень, передбаченихп. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, є законними а рішення про необхідність виправдання останнього за цих обставин обґрунтованим.

За результатами апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_9 апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції з належним дотриманням вимог ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК України забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Другого відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч.2 ст. 343 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4