печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ),

перекладача - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000727 від 23.11.2024 відносно:

ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туреччини, громадянина Туреччини, який фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 , засновник ТОВ " ЕР-АЛС", раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000727 від 23.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000727 від 23.11.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Печерською окружною прокуратурою міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2025 приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи перебували у ресторані на шостому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_8», що розташований за адресою: АДРЕСА_3, у якому також відпочивали раніше не знайомі їм ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Перебуваючи у вищезазначеному закладі, а саме на терасі, що знаходиться на 6 поверсі ресторану готелю «ІНФОРМАЦІЯ_8», між вказаними вище особами виникла словесна перепалка, під час якої у ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник злочинний умисел, на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В подальшому, діючи умисно, з хуліганських спонукань, ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці та своїми діями порушують громадський порядок, в присутності інших відвідувачів закладу та персоналу вищевказаного закладу, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві та супроводжувалося особливою зухвалістю, зокрема голосно висловлюючись нецензурною лайкою у бік персоналу та відвідувачів, погрожували фізичною розправою відвідувачам та персоналу закладу, штовхаючи інших відвідувачів та персонал закладу, порушували обстановку у закладі, зокрема розштовхували столи та били посуд.

Далі, приблизно о 23 год. 45 хв., ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, знаходячись на 6 поверсі, а саме на терасі ресторану готелю «ІНФОРМАЦІЯ_8», реалізуючи свій злочинний умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин ОСОБА_11 завдала одного удару правою ногою в область тулуба ОСОБА_12 чим завдала потерпілій фізичного болю, та в той же час ОСОБА_9 , завдав правою ногою одного удару в область тулуба ОСОБА_13 та декілька ударів в область тулуба і потилиці ОСОБА_13 чим завдав потерпілому фізичного болю та страждань.

У подальшому ОСОБА_9 взяв зі столику серветницю та з метою нанесення тілесних ушкоджень кинув її у голову ОСОБА_13 , яка у подальшому відлетіла та потрапила у голову ОСОБА_12 , чим саме останнім завдано тілесні ушкодження, у вигляді розсічення скроні голови ОСОБА_13 зліва та розсічення скроні голови ОСОБА_12 зліва.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб ресторан який знаходиться на шостому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_8», що розташований за адресою: АДРЕСА_3, призупинив свою діяльність для відвідувачів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи у невстановлену місці придбав гранату Ф1 споряджену запалом типу УЗРГМ з маркуванням барвником чорного кольору на зовнішній стороні важеля «127-85 УЗРГМ - 2 583» який згідно наказу МВС №691 відноситься до 2 (другої) категорії вибухонебезпечності та корпус гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині корпусу «*07**-73Т», який згідно наказу МВС №691 відноситься до 1 (першої) категорії вибухонебезпечності.

Після чого ОСОБА_5 діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання без передбаченого законом дозволу, став зберігати гранату Ф1 споряджену запалом типу УЗРГМ з маркуванням барвником чорного кольору на зовнішній стороні важеля «127-85 УЗРГМ - 2 583» який згідно наказу МВС №691 відноситься до 2 (другої) категорії вибухонебезпечності та корпус гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині корпусу «*07**-73Т», в шухляді біля плити в кухонній зоні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 11.07.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено гранату Ф1 споряджену запалом типу УЗРГМ з маркуванням барвником чорного кольору на зовнішній стороні важеля «127-85 УЗРГМ - 2 583» який згідно наказу МВС №691 відноситься до 2 (другої) категорії вибухонебезпечності та корпус гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині корпусу «*07**-73Т», в шухляді біля плити в кухонній зоні квартири.

Зазначені бойові припаси які ОСОБА_5 незаконно придбав, переносив та зберігав без передбаченого законом дозволу, придатні для здійснення вибуху

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

11.07.2025 о 15 год. 58 хв. ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.07.2025 ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України вручені ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) та його захиснику 12.07.2025.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 ч. 1 ст. 263 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважає, що тільки застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе усунути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України просить не визначати розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки інкриміновані підозрюваному злочину вчинено із погрозою застосування насильства щодо потерпілого.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра необґрунтована, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри. Також вказував, що не доведені мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на що просив застосувати до підозрюваного запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заперечення та докази, якими вони обґрунтовуються, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000727 від 23.11.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Печерською окружною прокуратурою міста Києва.

11.07.2025 о 15 год. 58 хв. ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.07.2025 ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні зібрані докази (матеріали провадження), які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), зокрема:

- матеріали щодо виявлення кримінального правопорушення;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 ;

- протокол допиту свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

- протоколи перегляду відеозаписів;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим та свідками;

- протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 );

- актами та довідками вибухо-технічної служби;

- протоколи затримання в порядку ст. 208 КПК України;

- інші матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, докази на вказаній стадії кримінального процесу на їх допустимість відповідно до ст. 89 КПК України слідчим суддею не оцінюються.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ). Крім того, вищенаведені обставини підтверджуються поясненнями прокурора наданими під час розгляду цього провадження.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя, з урахуванням матеріалів клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні, вбачає наявними ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, з таких підстав.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки відповідальність за вчинення інкримінованого злочину передбачена у вигляді позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, потерпілих), полягає в тому, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показань безпосередньо в суді, адже останній володіє їх анкетними даними і такий вплив не виключається.

Разом з цим, слід врахувати що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто, ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження, як при зібранні доказів, так і до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зазначені вище обставини також свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на встановлення наявності обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, особу підозрюваної та конкретні обставини правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), слідчий суддя вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим у провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), а тому наявні підстави для задоволення клопотання та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, виходячи із конкретних обставин інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, не знаходить підстав для визначення розміру застави застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні №0000727 від 23.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 08.09.2025.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

Строк тримання під вартою підозрюваного обчислювати з моменту його затримання, а саме: 11.07.2025 о 15 год. 58 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1