Справа № 136/1132/25
провадження № 1-кп/136/87/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 21.04.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Торун, Міжгірського району, Закарпатської області, жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна загальна середня, неодружений, військовослужбовець, учасник бойових дій, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

інших учасників кримінального провадження

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , призваний у 19.09.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 287 від 14.10.2022 солдата ОСОБА_3 призваного під час мобілізації, який знаходиться в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.10.2022 № 262-РС на посаду водія сьомого розрахунку другого кулеметного відділення кулеметного взводу другого стрілецького батальйону та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем.

Так, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді водія сьомого розрахунку другого кулеметного відділення кулеметного взводу другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 30.12.2022 (більш точного часу досудовим слідством не установлено) діючи з прямим злочинним умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, не з`явився з лікувального закладу Комунальне некомерційне підприємство «Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону» міста Вінниця Вінницької області, до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась в населеному пункті АДРЕСА_2 . Проводив час на власний розсуд за невідомим місцем знаходження, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, 20.04.2025 ОСОБА_3 , будучи солдатом, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в гостях у свого товариша, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вони спільно розпивали спиртні напої, скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснув на ліжку у своїй кімнаті, о 12:45 годин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, використовуючи ситуацію яка склалась на свою користь, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим у тому, що його протиправні дії залишаться непоміченими, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, вирішив вчинити крадіжку мобільного телефону марки «XIAOMI» суббренда «Redmi» моделі «Redmi 14С» чорного кольору, об`ємом пам`яті 4/128 Гб в чохлі - накладці чорного кольору до мобільного телефона «Xiaomi Redmi 14С» належний ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел солдат ОСОБА_3 , взяв лівою рукою вказаний мобільний телефон та помістив до кишені своєї куртки в яку був одягнений, після чого ніким не помічений залишив місце вчинення злочину, та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями солдат ОСОБА_3 , завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3 776,38 грн., що підтверджується відповідними висновками судових товарознавчих експертиз.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчинених ним діянь. Суду пояснив, що вперше залишив військову частину в 2019 чи 2020 році, точної дати не пам`ятає, але до повномасштабного вторгнення. У квітні 2022 році був мобілізований, а у листопаді 2022 року перебуваючи на лікуванні у госпіталі прийняв рішення не повертатися на службу у зв`язку із онкологічною хворобою матері, та бажанням бути біля неї. Наразі має свідоме бажання продовжити службу до остаточного закінчення війни. Стосовно викрадення мобільного телефону обвинувачений зазначив, що вчинив крадіжку у стані алкогольного сп`яніння і йому прикро за вчинене, а тому просить у потерпілого вибачення.

Захисник ОСОБА_5 просить суд при вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання врахувати визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень зазначених у обвинувальному акті, застосувати положення ч. 5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки обвинуваченим виконано усі для цього вимоги та подано належні документи. За вчинення ж злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням відповідних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив суду про те, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду, претензій до ОСОБА_3 не має.

Суд переконався, що покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою суду від 27.08.2025 відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 21.04.2025.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, повністю визнає свою вину, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винуватого, наявності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, та вважає, за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що враховуючи відсутність соціально стримуючих факторів, призначення інших видів покарань буде недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, при цьому таке покарання є справедливим та виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки судом враховано характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку та те, що злочини вчинено в умовах воєнного стану, коли необхідні максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість усіх військовослужбовців.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 19.05.2025 року по дату набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було накладено арешт на майно за ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області № 136/754/25 від 24.04.2025, відтак питання про його скасування суд вирішує відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 14.07.2025 продовжено до 11.09.2025. Зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст.ст. 177, 194 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду в зв`язку з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для зміни застосовного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 65, ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, після набрання ним законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 19.05.2025 по дату набрання вироком законної сили, виходячи з наступного розрахунку: 1 (один) день ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області № 136/754/25 від 24.04.2025 - скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон марки Redmi моделі 14 С, Midnight Black, 4 GB RAM 128 GB ROM імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , який має механічне ушкодження у виді тріщини екрану в правому нижньому кутку, в технічно справному стані, а також чохол чорного кольору в якому знаходився мобільний телефон ОСОБА_7 , що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1 696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) гривень 32 коп. (висновок експерта № 930/25-21 від 24.04.2025).

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Липовецький районний суд Вінницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8