Справа № 471/1/25
Провадження №1-кп/471/40/25
Номер рядка звіту 21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області кримінальне провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 15.12.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Братське Братського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються між собою колишнім подружжям та мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15 грудня 2024 року близько 15: 40 год., більш точного часу встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в одній із кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між останніми виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті якої у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний умисел на вчинення домашнього насильства, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_4 схопив ОСОБА_5 за обидві руки више ліктів та здійснив п`ять ударів головою, а саме областю тім`ячка ОСОБА_5 об дерев`яну раму міжкімнатних дверей.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин тім`ячка, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Зазначив, що щиро кається у вчиненому, вибачився перед потерпілою. Просив суд призначити йому покарання у виді штрафу.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила вказані в обвинувальному акті обставини. Зазначила, що обвинувачений попросив у неї вибачення, вони примирилися, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має. Також зазначила, що немає необхідності застосовувати відносно обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачени ст. 91-1 КК України. Просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Факт наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , ступінь тяжкості та механізм утворення, підтверджується висновком експерта № 343 від 19.12.2024 року, згідно якого у ОСОБА_5 за даними наданої медичної документації мали місце тілесні ушкодження у вигляді «забою м`яких тканин тім`ячка» з помірним набряком м`яких тканин до 6-7 см в діаметрі, «забою 5-го пальця лівої кісті». Вказані ушкодження виникли незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу, від травматичної дії тупого предмета (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися (не описані в медичній документації), могли утворитися як від удару твердим предметом, так і при ударі об такий, можливо в строк, за умов та обставин, вказаних в постанові. Ушкодження у ОСОБА_5 мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого, показання потерпілої та надані прокурором письмові докази, суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, яка полягає не тільки в карі, а й у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. .

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком проти здоров`я потерпілої, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, попросив у потерпілої вибачення, його характеристику за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, раніше не судимого, не працює, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.

З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, думку потерпілої та обвинуваченого, які просили суд призначити останньому покарання у виді штрафу, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

До обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1