Справа №295/8584/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, внесене слідчим Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000298 від 24.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучені під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мало місце 24.06.2025 за адресою: м. Житомир, вул. Звягельська, 1, а саме, на поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору та мобільний телефон марки Redmi 5 Plus в корпусі синього кольору без сім-картки.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 24.06.2025 до Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт оперуповноваженого УКР в Житомирській області ДСР НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який повідомив, що 24.06.2025 близько 20:20 год. під час патрулювання за адресою: м. Житомир, вул. Звягельська, 1, було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поводив себе підозріло, в подальшому в ході поверхневої перевірки в даної особи було виявлено в правій кишені штанів згорток обмотаний синьою стрейч стрічкою, всередині якого знаходився поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що у зв`язку з тим, що вищевказані об`єкти мають значення речових доказів по кримінальному провадженню та з метою забезпечення їх збереження в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, яке, серед іншого, підлягає можливій конфіскації (абз.1 ч.1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5). Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (абз. 2 ч. 10).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Встановлено, що в провадженні СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000298 від 24.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в рамках якого постановою слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 25.06.2025 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт є матеріальними об`єктами, які могли були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могли зберегли на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідується у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільця майна не створює.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

Наявні у клопотанні матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України передбачена за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту та караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, оскільки слідчим не зазначено, яке доказове значення для кримінального провадження може становити вилучений мобільний телефон без сім-карти, не доведено можливість використання такого телефону як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на таке майно, не вказано які слідчі дій необхідно провести з таким телефоном, тощо.

Таким чином, слідчим не доведено, що не накладення арешту на згадуваний мобільний телефон призведе до знищення та втрати слідів, їх пошкодження, псування, знищення або передачі, відчуження третім особам.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні не доведено, що у разі повернення мобільного телефону власнику існує ризик його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тому слідчий суддя вважає, що перебування такого майна в органу досудового розслідування є недоцільним та невиправданим, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає потреби в подальшому його утриманні органом досудового розслідування, а тому в цій частині клопотання відмовляє.

Керуючись ст. ст. 98, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1