Провадження №: 1-кп/755/790/25
У Х В А Л А

"29" травня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) в складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретар судових засідань ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 про скасування арешту з майна у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20 травня 2024 року за № 0000627, за обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу (далі - КК) України, встановив:

представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , звернулася із клопотанням, у порядку ст. 174 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, про скасування арешту накладеного, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000627, на майно ОСОБА_4 - мотоцикл «Yamaha XV 1700», д.н.з. НОМЕР_1 .

Звернення умотивоване тим, що арешт накладено в межах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 травня 2024 року у м. Києві. В результаті ДТП за участі автомобіля «Mercedes-Benz SLK 350» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 та мотоцикла, яким керував потерпілий ОСОБА_4 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Надалі його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, а також він є власником вказаного мотоцикла.

Заявник вказує, що ухвала про арешт майна була винесена без участі законного володільця - потерпілого, що суперечить вимогам ст. 64-2, 172 КПК України. Наразі досудове розслідування завершене, кримінальне провадження передано до суду, всі необхідні процесуальні дії, у тому числі експертизи, проведені. Таким чином, потреба в подальшому застосуванні арешту відпала. Також у клопотанні зазначається, що мотоцикл не є знаряддям вчинення злочину, не підлягає спеціальній конфіскації, а також на момент розгляду справи відсутні підстави вважати його необхідним для доказування у справі.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження з порушеного питання, проаналізувавши матеріали провадження в об`єму необхідному для врегулювання питання, зауважує про таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК […] арешт майна […] може бути скасовано повністю чи частково ухвалою […] суду під час судового провадження за клопотанням […], якщо […] в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК, а саме (1) необґрунтованістю його накладення та (2) відсутності подальшої потреби в ньому.

В цьому, відповідаючи на питання, котрі постали в цій справі, з урахуванням аргументів сторін та з`ясованих обставин у кримінальному провадженні, Суд зазначає наступне:

(і) щодо дійсності мети арешту та його обґрунтованості

Розглядаючи питання скасування арешту та співставивши обставини, котрі вказано в ухвалі про арешт з доводами клопотання про його скасування та об`ємом обвинувачення у кримінальному провадженні, Суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно позиції слідчого судді, відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

На переконання суду в цій справі такий висновок є підставним, позаяк відповідність даного майна критеріям ст. 98 КПК слідує з описаної моделі можливого вчинення суспільно-небезпечного діяння, згідно ст. 2, 11 КК, про котре вказується в обвинувальному акті - ч. 2 ст. 286 КК.

Даний матеріальний об`єкт був, виходячи з характеру висунутого обвинувачення, був об`єктом кримінально протиправних дій.

Дані про певний статус заявника не є вагомими в силу абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК, адже йдеться про арешт з метою вказаною у п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК.

Таким чином, Суд вважає, що мета вказана у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК є дійсною, а тому відхиляє доводи заявника про необґрунтованість арешту з цією метою.

(іі) щодо потреби арешту в цей час

Враховуючи характер висунутого обвинувачення в цьому кримінальному провадженні в поєднанні зі стадією розгляду провадження та тим, що ТЗ є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, Суд вважає дійсними обставини визначені реченням 1 абз. 2 ч. 1, ч. 11 ст. 170 КПК України.

Отже, не йдеться про відсутність потреби, як такої.

З огляду на зазначене, Суд не встановив підстав для скасування арешту з майна у порядку ст. 174 КПК з підстав вказаних у клопотанні.

З цих підстав та керуючись статтями 174, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 , в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна.

Ухвала оскарженню не підлягає та с обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:55 год. 29 травня 2025 року.

С у д д я ОСОБА_1