Справа № 563/1032/25
провадження № 1-кп/563/94/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Корець кримінальне провадження № 0000080 від 20 травня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Весняне Корецького району Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в :

20 травня 2025 року о 12:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на проїзній частині дороги, що по вул. Незалежності в с. Новий Корець Рівненського району Рівненської області, де під час виконання своїх службових обов?язків знаходився старший інспектор СРПП ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , достовірно знаючи та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно та маючи на меті уникнути покарання у вигляді адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом. Розуміючи протиправність своїх дій, запропонував неправомірну вигоду в загальній сумі 4 000,00 гривень ОСОБА_5 , який, відповідно до ст. 18 Кримінального кодексу України, є службовою особою та суб?єктом притягнення особи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, на що отримав від останнього відмову.

В подальшому, попри попередження про настання кримінальної відповідальності за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_4 здійснив чергову пропозицію надати неправомірну вигоду службовій особі, ОСОБА_5 , дістав з кишені кофти грошові кошти в сумі 4 000,00 гривень, які поклав на переднє пасажирське сидіння службового автомобіля з метою вчинення або невчинення службовою особою, зокрема інспектором СРПП ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , в інтересах того хто пропонує та надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю та показав, що був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, які в подальшому почали складати на нього адміністративні матеріали. Зізнається, що в цей час пропонував поліцейському грошові кошти за уникнення від адміністративної відповідальності, однак йому було відмовлено та попереджено про кримінальну відповідальність. Проте, він все ж таки поклав чотири тисячі гривень на сидіння службового автомобіля. Такий вчинок здійснив з власної ініціативи, оскількі хотів уникнути віповідальності за порушення ПДР. Про вчинене шкодує, зобов`язуючись в подальшому таких дій не допускати.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого злочину.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого та прокурора, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що він, при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку,що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 369 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Визнання вини, щире розкаяння та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є пом`якшуючими покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу на рівні нижньої межі в межах санкцій ч. 1 ст. 369 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 96-2, 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року накладено арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. 349, 369-370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі одінєї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року.

Речові докази: грошові кошти в загальній сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень (шість грошових купюр номіналом 500 грн. із серійними номерами УИ7474722, МА9601568, ФБ7067957, ЛГ4289089, УИ6897509, БР6868767 та п`ять грошових купюр номіналом 200 грн. із серійними номерами BE1685772, ЕИ9346531, ДЕ9815816, ГВ8889781, ГЖ4083956), які були передані на зберігання відділенню АТ КБ «ПриватБанк», за адресою: м. Рівне, вул. А. Грушевського, 42 А - конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

С у д д я