Справа № 487/8536/24
Провадження № 1-кс/487/2364/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання, у якій заявник просив 1) постановити ухвалу про зобов`язання слідчого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, відповідно до вимог ч.2 ст.39 і ст. 220 КПК України розглянути клопотання вих.31-03 від 31.03.2025 року про виконання процесуальних дій та надіслати на його адресу повідомлення про результати його розгляду, а у випадку повної або часткової відмови в задоволенні цього клопотання вмотивовану постанову, в порядку визначеному ст.ст.111, ст.136 КПК України; 2) повідомити Офіс Генерального прокурора про вчинення слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві за повноваженнями слідчого, кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.356 КК України.

Перевіривши надані матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Зазначені правила слід застосовувати і до розгляду заяв, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом. Тобто за правилами територіальної підсудності заява про відвід слідчого органу досудове розслідування подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 4 статті 216 КПК України визначено перелік кримінальних правопорушень, досудове розслідування щодо яких здійснюють слідчі органів державного бюро розслідувань.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Тому, слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу або клопотання слідчому судді ключове значення мають дві підстави: 1) територіальна юрисдикція місцевого суду; 2) знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно з п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього.

Місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування є місце розташування територіального підрозділу (управління), який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального підрозділу (слідчого відділу), який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

Наказом директора Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 №16 від 05.02.2025 визначено адресу місцезнаходження Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1, що знаходиться на території Інгульського району м. Миколаєва та підпадає під територіальну юрисдикцію Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, зміст якого полягає у тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, принцип захисту судом прав і свобод людини визначено у ст. 55 Конституції України, зокрема, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» ОСОБА_3 підлягає поверненню заявнику, оскільки вона не може бути розглянута слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 26, 32, 38, 216, 218, 303, 304, 309, 370, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1