Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/3513/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 14.08.2025 року особистого обшуку ОСОБА_5 , майно.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000472 від 13.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також вказав, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000472 від 13.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв, з метою власного незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що ручні гранати типу «Ф-1» з підривачами типу «УЗРГМ-2», являються вибухонебезпечними предметами, діючи в порушення вищезазначених норм законодавства України, більш точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 14.08.2025, при невстановлених в ході слідства обставинах, придбав корпуси ручних гранат типу «Ф-1» з підривачами типу «УЗРГМ-2» у кількості 4-х кожного, які в подальшому перемістив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав з метою подальшого збуту.

Надалі, упродовж серпня місяця у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_5 запропонував придбати ОСОБА_6 особисті дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», ручні гранати типу Ф-1 з уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ-2.

14.08.2025, ОСОБА_5 прибувши у денний час доби на алею між дорогами на перехресті вулиць Садової та Погранична у місті Миколаєві, попередньо узгодивши умови продажу вибухових пристроїв, зустрівся з ОСОБА_6 .

Так, в ході зустрічі 14.08.2025 перебуваючи у зазначеному місці, ОСОБА_5 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, збув вибухові пристрої, а саме: корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу Ф-1 у кількості 4 та уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ-2 у кількості 4, які відноситься до бойових припасів основного призначення, отримавши від ОСОБА_6 , раніше обумовлену винагороду у вигляді грошових коштів у сумі 16500 гривень, в якості оплати за придбані боєприпаси, після чого о 15 годині 07 хвилин був затриманий працівниками правоохоронних органів.

В ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, було проведено особистий обшук останнього, у результаті якого було виявлено та вилучено мобільний телефон, яким користувався ОСОБА_5 , а саме: Nokia 6303ci, який упаковано до сейф-пакету CRI1228639.

15.08.2025 постановою старшого слідчого в СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , вилучене майно визнано речовим доказом.

З урахуванням того, що вилучене під час проведення особистого обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведеного 14.08.2025 року особистого обшуку ОСОБА_5 , майно, а саме: Nokia 6303ci, який упаковано до сейф-пакету CRI1228639.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7