В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Біла Церква Київської області обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 0001522, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неофіційно працює експедитором, не одружений, з середньою освітою, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001522, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 05.07.2025 близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу магазину «Крамниця смаколиків» ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку. В подальшому ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс два удари кулаками правої та лівої руки в область нижньої щелепи останнього.

В наслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів нижньої щелепи в області тіла справа та суглобового відростка зліва, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні.

За таких обставин ОСОБА_5 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Частина 1 статті 122 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження (прокурор та захисник) не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Крім того від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява від 06.08.2025, в якій він просив проводити розгляд справи без його участі. Відтак суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 05.07.2025 приблизно о 23 годині зустрівся з друзями для спільного вживання алкогольних напоїв біля магазину «Смаколики», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Зенітного полку, буд. 115. В подальшому між ним стався конфлікт, в який втрутився раніше незнайомим його чоловіком, а саме ОСОБА_7 . ОСОБА_5 наніс потерпілому два удари в область обличчя, після чого в останнього пішла кров. Згодом обвинувачений зустрічався з ОСОБА_7 та намагався залагодити конфлікт, однак потерпілий попросив суму коштів, якої не було в обвинуваченого. Наразі потерпілому частково відшкодована моральна шкода, та досягнуто домовленості про подальше відшкодування. ОСОБА_5 пояснив, що шкодує про вчинене та зробив для себе відповідні висновки.

Надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

За викладених обставин Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання, Суд враховує наявність обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , які заявлені прокурором під час дебатів, якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Так, обвинувачений щиро розкаюється у скоєному, що проявилось у беззаперечному визнанні ним вини, розкаянні у вчиненому. Крім того, прокурором в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_5 співпрацював з органом досудового розслідування та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений визнав вказану обставину, та підтвердив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, частково відшкодував шкоду потерпілому, має постійне місце проживання, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Раніше притягався до кримінальної відповідальності. Зокрема засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2023 ОСОБА_8 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Відтак в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Суд не вбачає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт оскільки він не працевлаштований офіційно.

Водночас, позбавлення волі зважаючи на часткове відшкодування шкоди, відсутність у нього непогашених та незнятих судимостей, наявність обставини, що пом`якшує покарання, буде надто суворим для нього покаранням.

Разом з цим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, наявність пом`якшуючих обставин, якими є щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, суд вважає, що реальне відбування покарання у виді обмеження волі не є необхідним для досягнення мети кримінального покарання, і виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання (якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів), обставини, що обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння), суд вважає доцільним встановити обвинуваченому ОСОБА_5 іспитовий строк 2 (два) роки.

Також відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України. Як зазначено в частині 3 статті 76 КК України, на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При звільненні від відбування покарання Суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На переконання Суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання сприятиме становленню справедливості, рівності перед законом, забезпеченню добропорядності та відповідальності осіб за вчинювані ними діяння.

5.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

5.1. Цивільний позов.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

5.2.Процесуальні витрати.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось. Відповідно до змісту обвинувального акта витрати на залучення експерта відсутні.

5.3.Винагорода викривачу.

Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

5.4. Спеціальна конфіскація.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

5.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.

5.5.1.Запобіжні заходи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

5.5.2.Арешт майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

У цьому провадженні арешт на майно не накладався, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.

5.5.3.Щодо речових доказів і документів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою слідчого від 28.07.2025 про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів (документів) у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом медичну карту стаціонарного хворого № 6372 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з наявними записами, яка передана на зберігання до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1».

Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує речові докази, а саме медичну карту стаціонарного хворого № 6372 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з наявними записами, яка передана на зберігання до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1», залишити вказаному медичному закладу та вважати повернутою.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

1.2. Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

1.3. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

1.4. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

1.5.Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

2. Речові докази, а саме медичну карту стаціонарного хворого № 6372 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з наявними записами, яка передана на зберігання до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1», залишити вказаному медичному закладу та вважати повернутою.

3. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_9