Справа № 204/4886/25
Провадження № 1-кс/204/1362/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю законного представника ОСОБА_5

за участю підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чортків Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

6 травня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчої СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 від 13.02.2025 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. 24.02.2022, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації за наказом президента Російської Федерації, розпочали широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів як військової, так і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29.04.2025, представники спеціальних служб Російської Федерації звернулися до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та запропонували вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останній надав добровільну згоду. На виконання свого злочинного умислу, неповнолітній ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29.04.2025, за невстановлених обставин отримав (набув) мобільний телефон марки «Xiaomi 14T». Крім того, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29 квітня 2025 року, за невстановлених обставин отримав (набув) саморобний пристрій вибухової дії, який складався з вибухової речовини невстановленого типу, дротів, кнопкового мобільного телефону, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів. Після чого, неповнолітній ОСОБА_6 помістив зазначений вище саморобний пристрій вибухової дії у рюкзак чорного кольору. У подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29 квітня 2025 року, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_6 , прибув до ділянки місцевості, що являє собою прилеглу територію до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за географічними координатами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29 квітня 2025 року, розмістив під лівим переднім колесом транспортного засобу «Mitsubishi» моделі «Outlander» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , рюкзак чорного кольору, в якому містився саморобний пристрій вибухової дії. При цьому, ОСОБА_6 , було достовірно відомо, що транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_3 », під яким він розмістив саморобний пристрій вибухової дії, володіє та користується військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, неповнолітній ОСОБА_6 , усвідомлював та розумів, що вибух на вказаній ділянці місцевості може призвести до заподіяння шкоди життю та здоров`ю невстановленій кількості осіб, порушення громадської безпеки та залякування населення, а також настання інших тяжких наслідків, у тому числі допускав можливість загибелі людей. Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 11 год. 51 хв. 29.04.2025, розмістив у квітнику навпроти транспортного засобу «Mitsubishi» моделі «Outlander» сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Xiaomi 14T». Таким чином, ОСОБА_6 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 29.04.2025 в ході огляду вказаної ділянки місцевості, зазначений саморобний пристрій вибухової дії знешкоджено як засіб ураження спеціалістом Управління вибухотехнічної служби ГУ НП в Тернопільській області. Умисні протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме терористичного акту, тобто вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчиненого за попередньою групою осіб.

30.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. 30.04.2025 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.05.2025. Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. Підозра ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 29.04.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 29.04.2024; протокол огляду від 01.05.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 ; повідомленням про підозру ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; відповідями на доручення з відділу у м. Павлоград УСБУ у Дніпропетровській області; протоколом огляду від 30.04.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. Разом з тим, з метою закінчення досудового розслідування, необхідністю проведення низки слідчих (розшукових) заходів, та процесуальних дій, а також прийняття процесуальних рішень, спрямованих на забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин злочинів та надання їм належної правової оцінки. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно продовжити з наступних підстав. Відповідно до пунктів 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам. Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Враховуючи вік та матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_6 , а також усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинення злочину, який є тяжким і за який передбаченого покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_6 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Слід також звернути увагу, що ОСОБА_6 має молодий вік, відмінний стан здоров`я, не має постійного місця роботи, а також постійного джерела доходів, що свідчить про те, що останній може протягом значного часу переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так під час досудового розслідування є необхідність у встановленні речових доказів, зокрема предметів одягу, взуття, інших речей, які використовувались підозрюваними в якості засобів маскування та на яких можуть зберегтися сліди злочинів, у т.ч. залишки алюмінієвої пудри. Крім того, наразі не були відшукані всі засоби зв`язку, якими користувалися підозрювані під час готування та вчинення кримінальних правопорушень. За свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 отримував грошову винагороду від невстановлених на даний час органом досудового розслідування осіб на крипто гаманець. Водночас, зазначені речові докази до цього часу не були відшукані, а отже існує реальний ризик, що підозрювані, не перебуваючи під вартою зможуть знищити відповідні речові докази. Хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось встановити правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки очевидно, що ОСОБА_6 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, а за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування на тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Крім того, під час досудового розслідування заплановано допитати в якості свідків значне коло очевидців вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також осіб з числа їх близьких та знайомих. Водночас, наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування, погроз, або пропозицій надання неправдивих показань, зміни ними наданих раніше показань. Так, як на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки очевидно, що ОСОБА_6 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, а за попередньою змовою групою осіб. Отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_6 може розголосити відомості досудового розслідування, а також не з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що підозрюваний може продовжувати вчиняти протиправну діяльності, яка спрямована на ослаблення держави. Крім того, підозрюваний діяв з корисливих мотивів, що свідчить про те, що останній для отримання протиправної вигоди може продовжити вчиняти протиправні дії. На даний час, наведені вище ризики не зменшилися та не перестали існувати, оскільки слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 6 місяців саме для проведення наведених вище слідчих та інших процесуальних дій. Водночас, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 з правом внесення застави, не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого останній об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Наведені обставини свідчать про те, що у ОСОБА_6 відсутні джерела офіційних доходів, а також те, що протягом останнього часу підозрюваний живе за рахунок коштів, отриманих від злочинної та протиправної діяльності. Слід зазначити, що інкриміновані кримінальні правопорушення, проти основ національної безпеки будуть викликати значний суспільний резонанс, у тому числі, можуть освітлювались у різних засобах масової інформації. Вважаю, що обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його належну процесуальну поведінку, враховуючи всі встановлені під час досудового розслідування обставини його особистості, а також беручи до уваги резонансність події та її подальший широкий розголос в суспільстві. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, просив замінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки вважає ризики недоведеними. Підозрюваний має постійне місце проживання, навчається та має стійкі соціальні зв`язки, до того ж співпрацює зі слідством. Токож, захисник надав до матеріалів справи характеризуючи документи.

Законний представник підтримала позицію захисника, зазначила, що дядько його вже пробачив, а тому просила обрати домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000235 від 13 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 15 ст. 258 КК України.

30 квітня 2025 року неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2025 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 травня 2025 року.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 7 травня 2025 року, строк досудового росзлідування кримінального провадження № 0000235, продовжено до шести місяців, тобто до 14 вересня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або приховати будь-яку з речей, що має доказове значення; незаконно впливати на свідків у даному провадженні; перешкоджати криімналньму провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність всіх ризиків, окрім можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його неповнолітній вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, стійки соціальні зв`язки, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити чи приховати будь-яку з речей, що має доказове значення; незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність або вчинити нове кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження неповнолітньому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 5 липня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, на 60 днів, тобто до 5 липня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1