УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

15.04.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 14.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар Вінницької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 126-1 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. У клопотанні зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та які мали місце під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати. У клопотанні прокурор зазначив про наявність ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_3 , розуміючи, що йому у разі доведення вини загрожує покарання у виді позбавлення волі, може впливати на свідків чи потерпілих, щоб вони змінили свої покази. Оскільки потерпілий та свідок за епізодом вчинення грабежу є неповнолітніми особами, а злочин вчинений зі застосуванням погрози фізичного насильства, вказане підтверджує наявність даного ризику. Прокурор вважає наявними ризики переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_3 не має сталих соціальних зв`язків, ніде не працює, неодружений, не має постійного джерела прибутку, тому, за наявності нагоди, може залишити межі району та переховуватися від суду, оскільки його нічого не стримує; вчинити інше кримінальне правопорушення, - даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_3 , маючи не зняті та непогашені судимості: 04.09.2007 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, 23.02.2015 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296, ст. 395, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 15.05.2015 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 07.05.2020 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин із застосуванням погрози насильства відносно потерпілого, а це, на думку прокурора, свідчить про схильність підозрюваного до вчинення нових злочинів. Крім того, за час перебування на волі, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, зокрема, домашнє насильство відносного свого батька ОСОБА_7 . Застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, згідно із позицією сторони обвинувачення, не зможе запобігти вказаним ризикам, не гарантуватиме виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, не забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, що вказані у ньому, просив клопотання задовольнити, продовжити строк тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт. Зазначив, що кримінальних правопорушень він не вчиняв, тому нема сенсу впливати на потерпілих і свідків та немає куди втікати.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив замінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт. Захисник зазначив, що на даній стадії судового провадження ризики, про які вказує прокурор, є недоведеними. Запобіжний захід у виді тримання під вартою є надто суворим.

У судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_6 підтримала думку сторони захисту.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.

24.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.06.2024. Слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_3 підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто злочину із погрозою застосування насильства.

У подальшому строк тримання під вартою було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 17.02.2025 - до 17.04.2025.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, не розглядалося судом, оскільки на даній стадії обвинуваченому пред`явлене обвинувачення.

У судовому засіданні було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що, будучи неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, за обставин, які обтяжують покарання, і за який, у разі доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. До затримання обвинувачений не був працевлаштованим і не мав сталого джерела доходу, сім`ї та суспільно корисних занять, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків за місцем проживання. Суд також вважає доведеними ризики: незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_3 , розуміючи, що йому у разі доведення вини загрожує покарання у виді позбавлення волі, може впливати на останніх, щоб вони змінили свої покази; та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів, у тому числі і з застосуванням насильства чи погрозою його застосування, вчинив новий умисний злочин, пов`язаний з погрозою застосування насильства, та злочину проти здоров`я особи - домашнє насильство, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень. Також суд ураховує, що навіть під час судового засідання обвинувачений демонстрував прояви негативної девіантної поведінки, що виражалося у порушенні належного порядку у судовому засіданні, про що головуючий був змушений робити зауваження.

У судовому засіданні було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та на які вказував прокурор.

Суд відхиляє аргументи сторони захисту про те, що ризики є недоведеними, оскільки даний склад суду розпочав розгляд кримінального провадження спочатку, судом не досліджені усі докази, тому суд не вправі робити висновки про доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

На переконання суду, повідомлені прокурором обставини на даній стадій судового розгляду дають підстави для висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, тому у клопотанні захисту слід відмовити.

Крім цього, на виконання положень ч. 1 ст. 178 КПК України, вирішуючи питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють утримувати його під вартою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

З огляду на викладене, оскільки дане кримінальне провадження є щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства (ч. 4 ст. 186 КК України), то суд вважає не доцільним визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 183, 196, 199, 315, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на 60 днів, тобто до 13.06.2025.

Дата закінчення дії ухвали 13.06.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

У задоволенні усного клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 15:00 17.04.2025.

Суддя