Кримінальне провадження №629/4353/25
Номер провадження 1-кп/629/282/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000494 від 12.04.2025 року, яке надійшло з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 27.12.2023 органом 6346, РНОКПП НОМЕР_2 , не судимого,

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України, -

встановив:

11.04.2025, близько 14-20 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у порушення вимог п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», рухався по автодорозі P-51 (Мерефа-Лозова-Павлоград) зі сторони селища Лиманівка Лозівського району Харківської області у напрямку с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, зі швидкістю не менше 53 км/год.

Керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_6 , під час руху на ділянці дороги Р-51 (Мерефа-Лозова-Павлоград) у напрямку с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, не доїжджаючи до вул.Дружня в с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, діючи з необережності, у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив зіткнення з автомобілем ВА3 21214, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду у попутному напрямку по тій же смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому лівої ключиці на рівні дистальної третини з кутовим зміщенням та поперечний перелом тіла лівої лопатки без зміщення. За ступенем тяжкості вищевказаний уламковий перелом лівої ключиці на рівні дистальної третини з кутовим зміщенням та поперечний перелом тіла лівої лопатки без зміщення як разом так і окремо - це середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання, що дійсно 10.04.2025 вживав алкогольні напої, а наступного дня вирішив поїхати в сел.Лиманівка (колишнє Панютине) забрати свій автомобіль з ремонту і близько обіду поїхав за машиною, перебуваючи в Лиманівці дізнався про зникнення свого дядька і в зв`язку з цим вирішив випити пива, після того як випив два бокали пива забрав машину і поїхав додому в м.Лозова, а далі все трапилось, в якийсь момент він заплакав згадавши дядька, а коли витер очі, під час руху на дорозі поблизу с.Катеринівка, не доїжджаючи до вул.Дружня допустив зіткнення з автомобілем Нива під керуванням потерпілого, який рухався попереду, після чого злякавшись з місця ДТП втік і його через деякий час знайшли неподалік працівники поліції, які возили його до лікарні для проведення медичного огляду де було встановлено, що на час вчинення ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що його водійських прав він не має взагалі, раніше їздив неодноразово за кермом але жодного разу нічого не вчиняв і до адміністративної відповідальності не притягувався. Цивільний позов потерпілої визнає частково, в сумі 75000 грн. і 4000 грн. витрат на послуги адвоката, в ході досудового слідства він пропонував потерпілому компенсувати ремонт автомобіля або купити аналогічний, але потерпілий назвав вартість ремонту автомобіля, компенсації витрат на лікування і моральної шкоди в сумі 4000 доларів, тому він відмовився і повідомив потерпілому, що буде відшкодовувати за рішенням суду, а в судових дебатах повідомив суд про добровільне часткове відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. на ремонт пошкодженого автомобіля потерпілого, надавши відповідну розписку потерпілого ОСОБА_4 .

Враховуючи зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України, він вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.370,373 ч.3 КПК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавством до злочинів невеликої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, не працює, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання де проживає без реєстрації, згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч.для окремих осіб).

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років, цивільний позов потерпілого задовольнити, судові витрати стягнути з обвинуваченого в дохід держави, питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 . ТА потерпілий ОСОБА_4 погодилися з прокурором, щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , на задоволенні цивільного позову наполягали.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченого статті 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, частково добровільно відшкодував заподіяну шкоду, то суд враховує правові позиції Верховного Суду, щодо призначення покарання за ст.286-1 КК України та виходить з того, що звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі цієї статті не застосовується до випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього в постанові Верховного Суду від 5 листопада 2024 року по справі №688/4706/23 зазначено, що звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення нею кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху (ст.286-1 КК), у стані алкогольного сп`яніння суперечить вимогам Кримінального кодексу.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, обставин вчинення злочину, з врахуванням принципу справедливості та невідворотності покарання за вчинений злочин, висновку органу пробації викладеного в досудовій доповіді та позиції потерпілого, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в місцях позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, тобто в умовах ізоляції від суспільства на певний строк до кримінально-виконавчої установи, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2025 у вигляді особистого зобов`язання змінити до вступу вироку в законну силу на тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного затримання з 14.07.2025 року.

В матеріалах справи міститься цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 150000 гривень, витрат на послуги адвоката - 20000 грн.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5,7 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно із ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд, визначаючи розмір її відшкодування, поряд з характером і обсягом моральних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_4 в результаті спричинення йому тілесних ушкоджень, порушенням його спокою, завданням болю, стресу та хвилювання, суд виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості, і задовольняє позов в цій частині частково в розмірі який визнає обвинувачений в сумі 75000 грн.

Щодо вимог позивача в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн., суд зазначає, що до витрат на правничу допомогу адвоката віднесено: розмір витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн., та гонорару адвоката за представництво в суді в сумі 16000 грн., пов`язану зі справою.

З врахуванням того, що адвокат представництво інтересів потерпілого в суді не здійснював, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката за представництво в суді в сумі 16000 грн.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судових експертиз №СЕ-19/121-25/10926-ІТ від 19.05.2025 в сумі 5348,40 грн., №СЕ-19/121-25/9903-ІТ від 21.05.2025 в сумі 7131,20 грн., №СЕ-19/121-25/9902-ІТ від 21.05.2025 в сумі 7131,20 грн., №СЕ-19/121-25/9901-ІТ від 27.05.2025 в сумі 10696,80 грн., а всього в загальній сумі 30307,60 грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.04.2025 на автомобіль марки «ВАЗ 21214» реєстраційний номер НОМЕР_5 , автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , держаний номерний знак « НОМЕР_3 » від автомобіля «Daewoo Lanos» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 », скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України автомобіль марки «ВАЗ 21214» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання Лозівського РВП ГУНП, держаний номерний знак « НОМЕР_3 » від автомобіля «Daewoo Lanos», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 », які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Лозівського РВП ГУНП повернути власнику ОСОБА_8 , 2 DVD R диски з відеозаписом з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського «№259» від 11.04.2025, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Керуючись ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.286-1 ч.1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного затримання з 14.07.2025 року.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.04.2025 на автомобіль марки «ВАЗ 21214» реєстраційний номер НОМЕР_5 , автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , держаний номерний знак « НОМЕР_3 » від автомобіля «Daewoo Lanos» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 », скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21214» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання Лозівського РВП ГУНП, держаний номерний знак « НОМЕР_3 » від автомобіля «Daewoo Lanos», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 », які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Лозівського РВП ГУНП повернути власнику ОСОБА_8 , 2 DVD R диски з відеозаписом з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського «№259» від 11.04.2025, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 30307,60 грн., перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000 (п`ятдесят тисяч) гривень та витрат на професійну правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1