Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 946/5102/25
Провадження по справі № 1-кс/514/93/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року с-ще Бессарабське

Слідчий суддя Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.08.2025 року матеріали провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань передано для розгляду до Тарутинського районного суду Одеської області, у зв`язку з тим, що в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області неможливо утворити склад суду.

Так, у скарзі ОСОБА_2 зазначила, що 29 червня 2025 року вона подала до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльської окружної прокуратури заяву про вчинення злочину, в якій зазначила, що у грудні 2017 року голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 , домовившись з посадовими особами ДПСУ про незаконне полювання на острові Кислицький (ділянка Державного кордону України, Ізмаїльський район Одеської області), незаконно переправився разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на так званому «поромі «Кислицький»», що незаконно використовувався ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на підставі підроблених документів, на острів Кислицький, де застрелив місцевого мешканця з вогнепальної зброї. При цьому для управління так званим «поромом «Кислицький»» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 використовували підроблені документи на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (пором ВИЛ-0224-К). Так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (насправді пором ВИЛ-0224-К) незадовго до вбивства було захоплено ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в результаті нападу з використанням вогнепальної зброї на підставі підроблених документів, виготовлених у вересні 2017 року у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими особами за загальним злочинним керівництвом прокурора ОСОБА_10 . За злочинного сприяння суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, посадових осіб суду, прокуратури та поліції, включаючи керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , суддя ОСОБА_3 та його охоронці відвезли потерпілого, застреленого суддею ОСОБА_3 , до ізмаїльської лікарні, де йому зробили дві операції, і хотіли ампутувати руку. Проте згодом через більш ніж реальну загрозу для життя потерпілого було ухвалено таємне корупційне рішення перевезти потерпілого до Одеської обласної клінічної лікарні на селищі Котовського з одночасним приховуванням вказаного злочину від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 та знаходження потерпілого в лікарні прокурор ОСОБА_10 , слідчі судді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та їх наближені приховали від громадськості, оскільки не хотіли, щоб ця історія спливла назовні. У подальшому у корупційному та злочинному приховуванні вбивства людини суддею ОСОБА_3 на острові Кислицький брали участь майже усі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, включаючи слідчих суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . У подальшому голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_12 віддав злочинний наказ продовжувати приховувати факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 та факт знаходження потерпілого в лікарні, і за вказівкою голови суду ОСОБА_12 керівник апарату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_14 вчинила низку злочинних дій, спрямованих на приховуванні інформації про злочин вбивства, вчинений суддею ОСОБА_3 , від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. У подальшому чинний наразі голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_11 віддав злочинний наказ продовжувати приховувати факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 та знаходження потерпілого в лікарні, і за вказівкою голови суду ОСОБА_11 керівник апарату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_14 вчинила низку злочинних дій, спрямованих на приховуванні інформації про злочин вбивства, вчинений суддею ОСОБА_3 , від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Справа про вбивство людини суддею ОСОБА_15 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Верховного Суду не надходила. Це означає, що справа, документи та відповідні докази були знищені на місцевому рівні, у тому числі завдяки спільним злочинним зусиллям суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також прокурора ОСОБА_10 , а також членів ВККС України та Вищої ради правосуддя, які приховали факт вбивства у процесі кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_3 та подальшого звільнення судді ОСОБА_3 у відставку. Багато лікарень наразі підтвердили, що їм нічого не відомо про вбивство, вчинене суддею ОСОБА_3 , проте наразі виявилося, що Міністр охорони здоров`я України та найвищі посадові особи МОЗ України віддали неформальний наказ на остаточне знищення медичної документації у медичних закладах Одещини щодо вбивства людини суддею ОСОБА_3 , де виконавцями таких злочинних наказів стали посадові особи відділу охорони здоров`я Одеської ОДА. Водночас із самого початку прокурор ОСОБА_10 , посадові особи Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надали безпосереднє сприяння судді ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у приховуванні від реєстрації вбивства людини, вчиненого з використанням вогнепальної зброї та внаслідок використання так званого «порому «Кислицький»» на підроблених документах, виготовленим на ім`я ОСОБА_4 . Вказана заява була прихована від реєстрації, чим слідчі та прокурори надли сприяння злочинній організації у приховуванні злочину вбивства людини.

При вирішенні питання про прийняття та відкриття провадження по даній скарзі, слідчий суддя, має перевірити відповідність поданої скарги вимогам статті 303, 304 КПК України, зокрема її підсудності та можливості розгляду у відповідному суді.

Так, зі змісту заяви, вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якою просить зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, внести відомості до ЄРДР. Відповідні умисні дії суддів, слідчих та прокурорів були розроблені за для приховання злочину, що описаний у заяві.

Дослідивши вказану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновків, що скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Структурний аналіз наведених норм призводить до висновку, що саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Подання лише заяви не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії та/чи бездіяльність слідчого, прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

При цьому, згідно положень частини 2 статті 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

З наведеного вбачається, що з урахуванням положень статей 9 та 132 КПК України територіальна підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, має визначатися за місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Тобто, скарга на рішення, дії чи бездіяльність з урахуванням положень КПК України, має розглядатися районним судом за місцем розташування органу досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі яка з нею звернулася.

У відповідності до ч.3 ст.304 КПК України копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала про повернення скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Копію скарги залишити в матеріалах справи.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1