КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6590/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням систем відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів у системі EasyCon, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «XIAOMI», модель 2211133G, чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В середині якого сім-картка біло-червоного кольору з написом на поверхні « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон марки «iPhone», модель «16 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_4 , білого кольору. Пароль від телефону: НОМЕР_5 ;

- планшет марки «iPad Pro», ІМЕІ: НОМЕР_6 , сірого кольору, пароль для входу: НОМЕР_5 ;

- документ на одному аркуші Вих. № 150/03-24 від 25 березня 2024 року ТОВ «ЕКСПРЕС-СИСТЕМА»;

- грошові кошти в розмірі 495 300 гривень;

- грошові кошти в розмірі 20 815 доларів США.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомився 15.08.2025 року, а подана апеляційна скарга 18.08.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Арешт майна був накладений без наявності жодного незалежного або об`єктивного доказу, що підтверджує зв`язок вилучених речей із кримінальним правопорушенням, що є грубим порушення законодавства.

Разом з тим, оскаржувана ухвала не містить індивідуалізованого аналізу кожного предмета, та не наведено конкретних фактичних даних, чому без арешту існує реальний ризик знищення, приховування доказів.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001065 від 06.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

18.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

19.06.2025 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «XIAOMI», модель 2211133G, чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В середині якого сім-картка біло-червоного кольору з написом на поверхні « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон марки «iPhone», модель «16 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_4 , білого кольору. Пароль від телефону: НОМЕР_5 ;

- планшет марки «iPad Pro», ІМЕІ: НОМЕР_6 , сірого кольору, пароль для входу: НОМЕР_5 ;

- документ на одному аркуші Вих. № 150/03-24 від 25 березня 2024 року ТОВ «ЕКСПРЕС-СИСТЕМА»;

- грошові кошти в розмірі 495 300 гривень;

- грошові кошти в розмірі 20 815 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «XIAOMI», модель 2211133G, чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В середині якого сім-картка біло-червоного кольору з написом на поверхні «НОМЕР_3»;

- мобільний телефон марки «iPhone», модель «16 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_4 , білого кольору. Пароль від телефону: НОМЕР_5 ;

- планшет марки «iPad Pro», ІМЕІ: НОМЕР_6 , сірого кольору, пароль для входу: НОМЕР_5 ;

- документ на одному аркуші Вих. № 150/03-24 від 25 березня 2024 року ТОВ «ЕКСПРЕС-СИСТЕМА»;

- грошові кошти в розмірі 495 300 гривень;

- грошові кошти в розмірі 20 815 доларів США.

З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки в даному кримінальному провадженні воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що мобільний телефон марки «XIAOMI», модель 2211133G, чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В середині якого сім-картка біло-червоного кольору з написом на поверхні «НОМЕР_3»; мобільний телефон марки «iPhone», модель «16 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_4 , білого кольору. Пароль від телефону: НОМЕР_5 ; планшет марки «iPad Pro», ІМЕІ: НОМЕР_6 , сірого кольору, пароль для входу: НОМЕР_5 ; документ на одному аркуші Вих. № 150/03-24 від 25 березня 2024 року ТОВ «ЕКСПРЕС-СИСТЕМА»; грошові кошти в розмірі 495 300 гривень; грошові кошти в розмірі 20 815 доларів США, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки містять відомості та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та по суті розглядається як предмет вчинення кримінальних правопорушень за якими здійснюється досудове розслідування.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «XIAOMI», модель 2211133G, чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В середині якого сім-картка біло-червоного кольору з написом на поверхні «НОМЕР_3»;

- мобільний телефон марки «iPhone», модель «16 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_4 , білого кольору. Пароль від телефону: НОМЕР_5 ;

- планшет марки «iPad Pro», ІМЕІ: НОМЕР_6 , сірого кольору, пароль для входу: НОМЕР_5 ;

- документ на одному аркуші Вих. № 150/03-24 від 25 березня 2024 року ТОВ «ЕКСПРЕС-СИСТЕМА»;

- грошові кошти в розмірі 495 300 гривень;

- грошові кошти в розмірі 20 815 доларів США, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3