Провадження № 11-кп/4808/397/25
Категорія ч.5 ст. 111-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 червня 2025 року, відносно ОСОБА_9 за ч.5 ст.111-1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бендери ( Республіка Молдова), зареєстрованої та проживаючої до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що після окупації їхнього села Новомиколаївка до мешканців застосовувались погрози, залякування, викрадання, насильницькі методи, відбирання авто, кидання вибухівок на подвір`я. Вона із сім`єю намагалися виїхати з окупованої території самостійно, однак на першому блок пості їх не випустили та наказали повернутись, заборонивши будь яке пересування.

Звертає увагу суду на те, що саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 створили всі умови для проведення референдуму. ОСОБА_10 добровільно надав своє домоволодіння та авто на якому сам приймав активну участь у підвозі людей з військовими рф на референдум. ОСОБА_11 шляхом погроз та залякування військовими рф, отримала відомості та списки односельців, змусила її прийняти участь у проведенні подвірного обходу мешканців вул. Рослого с. Новомиколаївка.

Вказує, що неодноразово вимагала, щоб ОСОБА_11 викреслили її та чоловіка ОСОБА_12 зі списків, які вона склала особисто без їхньої згоди. Окрім цього, ОСОБА_11 з озброєними військовими рф приїхала до них на подвір`я в той час коли вдома були самі діти та попередила їх, що батьки повинні з`явитися 25 вересня до домоволодіння ОСОБА_13 для проведення референдуму.

Окрім цього, звертає увагу суду на те, що слідчий експеримент було проведено з низкою порушень, а саме їй не роз`яснили права, даний експеримент проводився у відсутності понятих та захисника. Співробітник СБУ Івано Франківської області чинив на неї тиск, наполягав та надавав вказівки, що вона повинна написати про те, що перебувала у скрутному матеріальному становищі та пішла добровільно за грошову винагороду. Також, сторона обвинувачення на протязі півроку викликала в судове засідання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , але вони жодного разу не з`явилися не зважаючи на те, що ніяких бойових дій на території Великої Олександрівки, звідки мала відбутися відеоконференції немає.

Просить вирок Івано Франківського міського суду від 05 червня 2025 року скасувати та звільнити її від кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині засудження ОСОБА_9 за ч.5 ст. 111-1 КК України через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що твердження суду наведене у вироку з приводу того, що обвинувачена вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала не відповідає дійсності, так як у судовому засіданні вона заявила, що дійсно приймала участь у проведенні незаконного референдуму, та заперечила свою причетність в організації референдуму та добровільної участі в ньому.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які докази про те, що обвинувачена була членом виборчої комісії, організувала незаконний референдум, доставила, розповсюджувала бюлетні та агітаційний матеріал, організувала списки виборців у с. Новомиколаївка. Натомість всі свідки вказали на двох осіб, які згідно вироку зазначені, як особа 1 та особа 2, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, які організували та спонукали погрозами на адресу мешканців села проведенню незаконного референдуму.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні наголошувала на тому, що погодилась розносити бюлетні для голосування під впливом страху за свою родину та постійного психологічного та морального тиску на неї.

Вказує, що протокол слідчого експерименту та додатки до нього є недопустимими доказами у зв`язку з порушеннями, які були допущені при проведенні слідчих дій, а саме не роз`яснено право на захист.

Просить вирок Івано Франківського міського суду від 05 червня 2025 року скасувати з підстав істотного порушення вимог КПК України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції новим складом суду.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначено їй покарання позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк десять років з конфіскацією усього належного їй майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишено без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_9 вказано обчислювати з 22 квітня 2024 року.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2024 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинила добровільну участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за наступних обставин.

ОСОБА_9 , проживаючи на тимчасово окупованій території с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області військовими рф та незаконної діяльності створених ними незаконних органів влади, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, не пізніше 11 вересня 2022 року прийняла пропозицію голови т.зв. голови дільничної виборчої комісії № 826 в с. Новомиколаївка та с. Черешневе Бериславського району Херсонської області ОСОБА_16 та надала добровільну згоду щодо своєї участі в організації і проведенні незаконного референдуму як члена виборчої комісії на території вказаних населених пунктів Херсонської області за приєднання Херсонської області до складу російської федерації.

При цьому, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на організацію та проведення незаконного референдуму на території Херсонської області, член виборчої комісії №826 ОСОБА_9 25 вересня 2022 року близько 9 год 30 хв прибула на подвір`я домоволодіння ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримала від голови вказаної виборчої комісії особи 1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, скриньку (урну) для голосування та разом із членом вказаної ДВК особою 2, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, котра отримала від особи 1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження списки місцевих жителів та бюлетені для голосування, в супроводі 2 військовослужбовців рф, котрі забезпечували їх охорону як членів виборчої комісії, автомобілем ОСОБА_18 марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , попрямували на вул. Рослого в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, для організації проведення вищевказаного незаконного референдуму за перехід Херсонської області зі складу України до російської федерації, шляхом здійснення подвірного обходу місцевих жителів.

При цьому знаючи, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, за попередньою змовою із особою 1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та іншими не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, члени незаконної виборчої комісії ОСОБА_9 та особа 2, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, 25.09.2022 вчинили дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та забезпечили проведення голосування шляхом проведення подвірного обходу серед місцевих жителів по АДРЕСА_1 , закликаючи їх прийняти участь в голосуванні та надаючи для цього отримані у особи 1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, бюлетені.

По завершенню проведення 25.09.2022 року подвірних обходів вул. Рослого в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області ОСОБА_9 та особа 2, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у супроводі військовослужбовців збройних сил рф, автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_18 , повернулись до подвір`я домоволодіння ОСОБА_17 , де надали особі 1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, скриньку для голосування з використаними бюлетенями, яка у свою чергу передала їх військовослужбовцям збройних сил рф, що забезпечували охорону членів виборчої комісії, для подальшого їх доставлення до територіальної виборчої комісії в м. Берислав Херсонської області.

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області пройшла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021року № 1135-IX процедура проведення голосування серед жителів Херсонської області, у якому за участі озброєних військових та правоохоронців РФ, незаконно сформованої поліції сумісно з членами незаконної ДВК, ОСОБА_9 як учасник незаконного органу народного волевиявлення, взяла активну участь в якості члена дільничної виборчої комісії № 826, шляхом здійснення подвірних обходів мешканців с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, забезпечення видачі їм бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК, та без дотримання основних принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості референдуму.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_8 , підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд ;

- прокурор заперечив з приводу поданих апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції від 05 червня 2025 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки дане кримінальне провадження відносно не містить жодного доказу її вини, є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протоколи слідчих та процесуальних дій, інші документи, у тому числі електронні, які безпосередньо були дослідженні судом першої інстанції.

Показання свідків та письмові докази у кримінальному провадженні, в їх взаємозв`язку та сукупністю, повністю доводять вину обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, а не визнання нею вини у його вчиненні, колегія суддів вважає, як бажання обвинуваченої уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і рахує, що суд першої інстанції оцінюючи в сукупності всі докази у даному провадженню, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Ці докази ретельно досліджені під час судового засідання та цілком обґрунтовано та мотивовано покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі стверджував про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена, оскільки не доведено добровільності зайняття нею посади, як члена виборчої комісії, організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Між тим, такі доводи захисту були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, у даному кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 добровільно надала згоду щодо своєї участі в організації і проведенні незаконного референдуму як члена виборчої комісії на території Херсонської області, окрім цього здійснювала подвірні обходи мешканців с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, забезпечувала видачею бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК.

Отже характер дій обвинуваченої, їх активність, послідовність, тривалість у часі безумовно вказують на їх свідомий і добровільний характер. Обвинувачена як громадянка України, маючи середню освіту та достатній життєвий досвід, не могла не розуміти незаконності вчинюваних нею дій. Обвинувачена заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, не вживала, а навпаки добровільно прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників збройних формувань і окупаційної адміністрації рф та стала членом виборчої комісії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні достеменно установлено, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на території України 24.02.2022 року обвинувачена і члени її сім`ї мали вільну можливість і транспортні засоби, щоб виїхати з с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, про евакуацію з яких неодноразово публічно закликали громадян українські органи державної влади як таких, що є територіями ймовірної окупації внаслідок просування російських військ.

Судом першої інстанції під час допиту обвинуваченої та свідків встановлено, що с.Новомиколаївка було окуповано у березні 2022 року. На час проведення референдуму у вересні 2022 обвинувачена ОСОБА_9 та члени її сім`ї проживали в окупації вже понад пів року, при цьому до жодного з них будь-яке фізичне насильство не застосовувалося, мали можливість пересуватися і спілкуватися з іншими мешканцями села, а також їздити автомобілем у м.Берислав (у зв`язку з лікуванням матері).

На відсутність фізичного та психічного примусу зі сторони військових рф та ОСОБА_22 вказує також те, що як з показань допитаних в першій інстанції під час судового розгляду свідків (у тому числі свідків захисту), так і з показань самої обвинуваченої чітко встановлено, що вона, як і її товаришки, відкрито і категорично заявляла ОСОБА_23 , що відмовляється бути членом виборчої комісії, однак у подальшому безпосередньо у день виборів без будь-якого примусу від сторонніх осіб добровільно прибула до місця знаходження виборчої дільниці, отримала скриньку для голосування і разом з іншими членами виборчої комісії добровільно здійснила подворовий обхід території села, пропонуючи мешканцям села прийняти участь в голосуванні. І хоча її, як і інших членів виборчої комісії, супроводжували військові, однак вони знаходилися позаду членів виборчої комісії і на подвір`я мешканців села не заходили, з мешканцями села щодо голосування спілкувалися виключно члени виборчої комісії.

Окрім цього, судова колегія звертає увагу на те, що участь у голосуванні приймали тільки ті мешканці села, які хотіли це зробити, ніхто їх до цього не примушував та не погрожував.

Сукупність наведених обставин безумовно свідчить про свідомий вибір обвинуваченої і про абсолютну добровільність вчинених нею незаконних дій.

Будь-яких даних, які би свідчили про те, що обвинувачена ОСОБА_9 була вимушена стати членом виборчої комісії, а також те, що вона брала участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території під фізичним чи психічним примусом, у даній справі не встановлено і стороною захисту не надано.

За наведених обставин при перевірці вироку колегією суддів не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено.

Також, безпідставними є твердження обвинуваченої щодо визнання протоколу слідчого експерименту від 15 лютого 2023 року за її участі недопустимим доказам, зважаючи на його невідповідність ст. 240 КПК України.

Так, зазначений протокол за змістом та іншими даними цілком відповідає вимогам ст.ст. 104, 105 КПК України. При цьому, під час його проведення будь-яких порушень вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, слідчий експеримент від 15.02.2023 року, проводився під час дії Указу Президента України № 64/2022 від 24.01.2022 року «Про введення воєнного стану», яким було в Україні введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено, та який діяв і на момент проведення зазначених слідчих дії, а тому, при проведенні вказаних слідчих дій органом досудового розслідування були застосовані приписи ч. 1 ст. 615 КПК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_9 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме - участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Щодо призначеного обвинуваченій ОСОБА_9 покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, згідно з ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також враховано дані про особу винної.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, судом першої інстанції не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Також судом першої інстанції враховано дані про особу винної, яка раніше не судима, відповідно до листа КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради №231 від 06.02.2024 року, на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога не перебуває та на стаціонарне лікування з 2014 року по теперішній час не надходила, одружена, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки про склад сім`ї №101 від 12.02.2024 року, до складу її сім`ї входить також мати ОСОБА_25 , 1953 р.н., відповідно до громадської характеристики Високопільської селищної ради №100 від 12.02.2024, прибула на постійне проживання у село Новомиколаївка у 1993 році, офіційно не працює, проживає разом з чоловіком, сином та матір`ю; з родиною має доброзичливі стосунки, з сусідами, односельцями, друзями товариські; за час проживання нарікань та скарг на її поведінку до сільської ради від сусідів/односельців не надходило; в громадських місцях веде себе достойно.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив їй покарання в межах санкцій ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів апеляційного суду, призначене обвинуваченій покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, як необґрунтовані. Доводи апеляційних скарг повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Івано Франківського міського суду від 05 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 за ч.5 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же термін з часу вручення їй копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5