Справа № 487/9372/23
Провадження № 1-кс/487/2494/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Чорнобаївка, Білозерського району, Херсонської області, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Генічеської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у міжнародний розшук, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що у нього немає можливості поспілкуватися з підзахисним та виробити спільну позицію для його захисту.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.06.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового тину, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 з початку ескалації збройного конфлікту на Сході України відстоював позицію необхідності приєднання південного регіону держави до проекту РФ - т.зв. «Новоросії». При цьому, останній завжди наголошував на вірному рішенні суміжної країни щодо анексії АР Крим та доцільності силовими методами змінити законну владу в Україні.

Отримані дані свідчать, що ОСОБА_6 , навесні 2014 року (точної дати слідством не встановлено), в обхід блок-постів та пунктів пропуску, що межують із зоною проведення АТО, цілеспрямовано виїхав на територію, підконтрольну сепаратистам. Реалізуючи злочинний умисел, діючи в порушення ч. 6 ст. 17 Конституції України, якою передбачено, що на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, підозрюваний умисно вступив до лав одного з воєнізованих підрозділів вказаного псевдодержавного утворення, а саме: до «окремого батальйону управління та охорони 1-го армійського корпусу ДНР», що конспіративно іменується «в/ч 08804». Відповідно до отриманих даних, ОСОБА_6 перебував в складі «роти зв`язку тилового пункту управління» зазначеного НЗФ, основним місцем дислокації якої є м. Донецьк.

Крім того ОСОБА_6 , будучи прихильником т.зв. «ДНР»/«ЛНР», на постійній основі, на своїх персональних сторінках у соціальних мережах сторінках ( ІНФОРМАЦІЯ_2 проводив активну інформаційну кампанію щодо популяризації незаконної діяльності «ДНР». Зокрема ним систематично оприлюднювались тенденційні матеріали, спрямовані на дискредитацію державної влади України, публікувались неправдиві відомості пропагандистського характеру, спрямовані нa розповсюдження сепаратистських i екстремістських настроїв серед громадськості, у позитивному ракурсі висвітлюються протиправні дії т.зв. «ополченців» Донбасу.

29.01.2020 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України ОСОБА_8 (брат) для передачі ОСОБА_6 , також вручено повістку про необхідність явки останнього до слідчого на 31.01.2020, 03.02.2020 та 04.02.2020, але ОСОБА_6 за повісткою не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, його місцезнаходження на даний час невідоме.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом негласного зняття інформації з електронної інформаційної системи не пов`язаної з подоланням системи логічного захисту від 13.07.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який показав, що з 2014 року його брат ОСОБА_6 мешкає в м. Донецьк, де вступив до лав армії ДНР для захисту людей від Збройних Сил України. Наскільки йому відомо, ОСОБА_6 планує отримати громадянство Російської Федерації; протоколом огляду предмета від 12.10.2017, а саме інформації отриманої під час проведення оперативно-технічних заходів - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільного терміналу, який належить ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який показав, що ОСОБА_6 долучився до терористичної організації т.зв. «ДНР», де проходив службу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка показала, що знайома з ОСОБА_6 тривалий час, який станом на 2014-2018 роки знаходиться на окупованій території Донецької області, та через соціальну мережу вона побачила аккаунт ОСОБА_6 , з яким підтримувала зв`язок, який був одягнений у військову форму з розпізнавальними знаками формування «Новороссия». Також у соціальній мережі ОСОБА_6 звернувся до своїх друзів із питанням щодо їх підтримки Майдану та Єдиної України, в разі наявності таких попросив видалитися з його друзів, таким чином ОСОБА_6 висловив своє відношення до ситуації в країні; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка надала аналогічні покази показам ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка надала аналогічні покази показам ОСОБА_12 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Крім того старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 своєю постановою від 08.05.2025 оголосила підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Так прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що ОСОБА_6 перебуває поза межами України та переховується від органів досудового розслідування, вільно пересувається окупованими рф територіями України, має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації та виїхати до інших країн з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Крім того ризик переховування від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину ОСОБА_6 , який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, з метою їх схилити до надання неправдивих показів. Крім того ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у міжнародний розшук, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким не можливо запобігти, застосувавши більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя доходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Крім того слідчий суддя наголошує, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне із застосуванням такого, оскільки після затримання підозрюваного питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися слідчим суддею, судом у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1