Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2201/24
Провадження № 1-кс/723/1017/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м.Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду,

Чернівецької області, ОСОБА_1

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , про проведення обшуку, -

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про проведення обшуку, із якого вбачається, що в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 31.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України на відстані близько 3000 метрів до державного кордону України із республікою Молдова, що в адміністративних межах с.Новоселиця, Дністровського району Чернівецької області виявлено двадцять чотирьох громадян України призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, для яких, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючим за попередньою змовою, з корисливих мотивів, за грошову винагороду, організували незаконне переправлення через державний кордон України.

Із клопотання вбачається, що згідно матеріалів які надійшли 15 жовтня 2024 року від начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону, організаторами вказаної протиправної діяльності являються в тому числі ОСОБА_4 , який фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Погодивши клопотання із прокурором, слідчий просив надати дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння за адресою де зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , інформація про право власності на яке відсутня, для виявлення та вилучення грошових коштів отриманих як винагороду за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, засобів зв`язку (мобільних телефонів, планшетів та інших технічних засобів спілкування), сім-карток операторів телекомунікацій, мобільного телефону із сім-карптою оператора телекомунікацій ПрАТ "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_2 , чорнових записів (блокнотів, зошитів, записників та ін.) в яких може бути наявна інформація, яка може становити інтерес у вказаному кримінальному провадженні та бути використаною як доказ факту та обставин що встановлюються під час досудового розслідування, та інших речей і предметів, що можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального провадження.

Розглянувши вказане клопотання, підтримане слідчим з підстав наведених в ньому, слідчий суддя вважає, що воно не відповідає вимогам КПК України та не підтверджене належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Виходячи із змісту ч.3 ст.234 КПК України, у разі необхідності провести обшук слідчий або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити, крім інших відомостей, також і відомості про підстави для обшуку та про індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Аналізуючи положення вказаної правової норми щодо наявності підстав для обшуку, а також наявність доказів якими обґрунтовується клопотання про проведення обшуку слідчий суддя знаходить, що таких підстав і доказів суду не надано.

Так підставою для проведення обшуку є ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, а підставою для постановлення такої ухвали слідчим суддею є докази на підставі яких слідчий суддя постановляє таку ухвалу.

В даному випадку такою підставою для постановлення ухвали про дозвіл на обшук мали би бути докази про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, відомості про який зареєстровані в ЄРДР за № 0000271, а також докази про те, що знаряддя вчинення кримінального правопорушення знаходяться в помешканні ОСОБА_4 де планується проведення обшуку із вказівкою про індивідуальні або родові ознаки розшукуваних речей.

Натомість, зазначаючи в цілому, що пошуку у житлі ОСОБА_4 , підлягають грошові кошти отримані як винагорода за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, засоби зв`язку в т.ч. мобільний телефон із сім-карптою оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , чорнові записи, та інші речі і предмети, в клопотанні не зазначено, яке відношення мають розшукувані речі до вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, щодо виявлення за три кілометри від лінії державного кордону України із республікою Молдова, що в адміністративних межах с. Новоселиця, Дністровського району Чернівецької області двадцяти чотирьох громадян України призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, для яких, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючим за попередньою змовою, з корисливих мотивів, за грошову винагороду, організували незаконне переправлення через державний кордон України.

Жодного доказу, який відповідав би критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано і не вказано жодних індивідуальних або родових ознак речей які планується відшукати, а ті які вказані у вигляді мобільного телефону та автомобіля не визначаються, як речові докази, які використовувались з метою вчинення кримінального правопорушення.

При відсутності таких доказів та такої конкретизації постановлення ухвали про дозвіл на обшук є неможливий оскільки така ухвала не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження визначеним в ст. 7 КПК України і є порушенням, як норм національного законодавства так і норм Європейської конвенції з прав людини про, що вказано в рішеннях Європейського суду з прав людини «Багієва проти України» і «Ернст та інші проти Бельгії».

При цьому слідчий суддя констатує, що повідомлення оперативно-розшукового підрозділу, на виконання доручення слідчого про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, без відповідних доказів цього, не є доказом, а тільки припущенням, яке не може оцінюватися слідчим суддею, а так само і слідчими органами, як належний і допустимий доказ, який можна було би використати для дачі дозволу на проведення обшуку.

Відповідно до положень ч.5 ст.234 КПК України, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: - було вчинено кримінальне правопорушення; - відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; - відомості які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; - відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи та за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Таким чином, слідчий суддя знаходить, що доказів, що відшукувані речі мають значення для розслідування цього кримінального правопорушення, а відомості які містяться у відшукуваних речах, можуть бути доказами під час судового розгляду, та що відшукувані речі знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні ОСОБА_5 , слідчому судді не надано

Також в клопотанні не вказано і не доведено, що обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи, що в сукупності призводить до необхідності відмови в задоволенні клопотання про обшук, оскільки такий обшук не є пропорційним втручанню в особисте життя особи.

Наявність всіх вказаних порушень, пов`язаних тільки із змістом клопотання та можливість в зв`язку з цим відмови в задоволенні клопотання, підтверджена, на думку суду також і вимогами які, закріплені у ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, а також в правових позиціях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), які сформульовані ним у рішеннях «Ратушна проти України», «Поліщук проти України», «Васильчук проти України» та «Головань проти України».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , про проведення обшуку за місцемфактичного проживання ОСОБА_4 , в АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду ОСОБА_6