Провадження № 1-кп/185/415/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001298 від 04 вересня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівки Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , 2014 року народження, працюючого на ПМЗ слюсарем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2024 року, приблизно о 16 год. 00 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували біля гаражного кооперативу, що розташований вздовж вул. Будівельної м. Павлограда Дніпропетровської області, де ОСОБА_8 тримав в руках мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 9 Lite», який належить потерпілому ОСОБА_7 та грав на ньому.

В цей час ОСОБА_3 , проходячи повз вказаного гаражного кооперативу, звернув увагу на раніше йому знайомого ОСОБА_8 , після чого підійшов до ОСОБА_8 , де між ними виникла сутичка, внаслідок якої у ОСОБА_8 випав мобільний телефон з рук.

Побачивши зазначений вище мобільний телефон на землі, поруч із ОСОБА_7 , в ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите, викрадення чужого майна.

03 вересня 2024 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, піднявши зазначений мобільний телефон із землі, діючи відкрито, в умовах очевидності викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 9 Lite», об`єм пам`яті якого - 6/64Gb, вартістю 3200,00 гривень.

На зауваження потерпілого ОСОБА_7 , повернути телефон марки «Xiaomi Мі 9 Lite», об?єм пам?яті кого- 6/64Gb, не реагував, із викраденим пішов далі - на територію гаражного кооперативу, що розташований вздовж вул. Будівельної, м. Павлограда Дніпропетровської області.

ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3200,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 03 вересня 2024 року проходячи повз гаражного кооперативу побачив раніше знайомого йому ОСОБА_8 . Підійшов до ОСОБА_8 , де між ними виникла сутичка, внаслідок якої у ОСОБА_8 випав мобільний телефон з рук. Піднявши мобільний телефон із землі, не реагуючи на зауваження із викраденим телефоном пішов. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальна шкода відшкодована, цивільний позов заявляти не буде, щодо покарання покладається на розгляд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому призначення останньому навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України в даному випадку є явно недоцільним і наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, злочин хоч і скоєний у період воєнного стану, але не пов`язаний з бойовими діями, відсутність цивільного позову та будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 зі сторони потерпілого, думку потерпілого, який при призначенні покарання покладався на розгляд суду, а також дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, поведінка та ставлення ОСОБА_3 до своїх дій, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 186 КК України, яке є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, буде співрозмірним наслідкам вчиненого злочину та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Тому суд вирішує на підставі ст. 69 КК України за ч. 4 ст. 186 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціїч. 4 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/36860-ТВ від 11 вересня 2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1514 (однієї тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп. на користь держави.

Речові докази:

- CD - диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, що розташована у приміщенні ломбарду ПТ «Ломбард «ТОП» «Імперіал» ОСОБА_9 і компанія» від 03 вересня 2024 року, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1