ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6644/24
Провадження № 1-в/210/1084/24
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації Лавренко В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Петров В.І. вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. В порядку ч.ч. 1, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, а саме призначеного покарання цим вироком у вигляді п`яти років позбавлення волі та покарання не відбутого за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року у вигляді п`яти років позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у вигляді шести років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_1 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2023 року приведено у відповідність до чинного законодавства вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року. Вважати дату від якої приєднується покарання засудженому ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України 05.05.2022 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.08.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року у відношенні ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання змінити. Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів. Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2022 року, та вважати засудженим до остаточного покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 26.04.2021 року), сума матеріального збитку складає 6334,75 гривень та за ч. 2 ст. 186 КК України (епізод 17.09.2021 року).

З вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за діяння, вчинене 18.10.2022 року, сума матеріального збитку становить 7127,67 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2021 рік, становить 1135,00 грн (2270,00 грн *50% = 1135,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2021 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2270,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 на рівні 2481,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022 рік, становить 1135,00 грн (2481,00 грн *50% = 1240,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Відтак, за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 186 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886-IX.

Крім того, за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за спричинення матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 6334,75 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним та за ч. 2 ст. 186 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

Крім того, за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за спричинення матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 7127,67 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко