Провадження № 1-в/643/428/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні в м. Харкові розглянув клопотання (подання) начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи « Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про приведення вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IХ від 18 липня 2024 року відносно засудженої :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Харкова, засудженої 11.06.2024 року Київським районним судом

м.Харкова за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на

підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з

випробуванням, строком на 2 роки, п.п. 1,2 ч.1 та п. 2 ч.3 ст.76 КК

України, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи « Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про приведення вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IХ від 18 липня 2024 року відносно засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на обліку Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з 30.10.2024 перебуває ОСОБА_3 , засудженої 11.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, п.п. 1,2 ч.1 та п. 2 ч.3 ст.76 КК України.

Посилаючись на внесення змін до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Представник Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином. До суду представником заявника подано заяву про розгляд подання без її, клопотання органу пробації підтримує та просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином.

Засуджена ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась , про час та місце розгляду справи повідомлялась судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років , на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок набрав законної сили 12.07.2024.

На виконання зазначеного вироку, ОСОБА_3 з 30.10.2024 року перебуває на обліку Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-IX), яким внесені зміни до КУпАП ст.51 Дрібне викрадення чужого майна.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 слідує, що ОСОБА_3 засуджена за крадіжу мобільного телефону ZTEL210, сума матеріальної шкоди склала 821,67 гривен.

Правопорушення вчинене 03.11.2023 року.

Станом на 2023 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1342 грн., 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2684 грн.

Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.

Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК (ч. 1 ст. 2 КК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає подання Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання (подання) начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи « Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про приведення вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IХ від 18 липня 2024 року відносно засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 у справі №953/4000/24.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1