Справа № 156/987/24
Провадження № 1-кп/156/23/25
ВИРОК

Іменем України

12 березня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000664 від 16 липня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Древині Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , посягаючи на, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, права і свободи людини і громадянина, зокрема право на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя своєї тещі ОСОБА_6 , з якою спільно проживав в одному будинку, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством при таких обставинах.

Так, 15 липня 2024 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин із своєю тещою ОСОБА_6 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, підійшов до потерпілої та наніс їй в обличчя декілька ударів кулаками рук, в результаті чого потерпіла, втративши рівновагу, з висоти власного зросту впала на ґрунтове покриття.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 підійшовши до ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ще декілька ударів кулаками рук в обличчя потерпілої, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, з переломом лівої виличної дуги, з переломом нижньої стінки лівої орбіти, з переломом передньої та латеральної стінок лівого верхньощелепового синусу з гемосинуситом, з параорбітальною гематомою зліва, з гематомою обличчя з ліва, з гематомою в ділянці підборіддя, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 89 від 09.08.2024 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, по ознаці тривалого розладу здоров`я, терміном більше як 21 день (згідно пункту 2.2.2. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та спосіб вчинення зазначеного в обвинувальному акті правопорушення. Суду пояснив, що дійсно 15 липня 2024 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілої та наніс їй в обличчя декілька ударів кулаками рук, в результаті чого потерпіла, втративши рівновагу, з висоти власного зросту впала на ґрунтове покриття, а після цього наніс потерпілій ще декілька ударів кулаками рук в обличчя. Зазначив, що активно сприяв досудовому розслідуванню, добровільно вніс до бюджету кошти за стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 . У вчиненому щиро кається, шкодує про вчинене та готовий понести покарання. Витрати на лікування ОСОБА_6 обвинувачений відшкодував у повному обсязі, а також у судовому засіданні просив пробачення у потерпілої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просила суд при призначенні покарання врахувати пом`якшуючі обставини, викладені у обвинувальному акті, а також те, що обвиувачений постійно з`являвся у судові засідання, добропорядний, скарг на його поведінку за місцем проживання не надходило.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. У матеріалах справи міститься заява потерпілої про здійснення розгляду кримінального провадження без її участі, цивільний позов не заявлятиме, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду. Крім того, у попередньому судовому засіданні потерпіла вказала, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявляла.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи показання обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він одружений, непрацевлаштований, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

Беручи до уваги той факт, що обвинувачений кримінальне правопорушення вчинив вперше, повністю визнав провину, покаявся в скоєному, добровільно відшкодував кошти на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи строком на три місяці у виді: заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 ; заборони наближатися на сто метрів до місця, де ОСОБА_6 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; направлення для проходження програми для кривдників.

Цивільний позов КНП «Нововолинська ЦМЛ» до ОСОБА_4 , враховуючи наявність доказів про сплату обвинуваченим майнових вимог цивільного позову у повному обсязі (а.с.110-112), слід залишити без розгляду. Іншого цивільного позову до обвинуваченого не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати, речові докази у провадженні, відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок перебігу іспитового строку рахувати обвинуваченому ОСОБА_4 з моменту проголошення вироку.

Нагляд за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 строком на три місяці обмежувальні заходи у виді:

1) заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 ;

2) заборони наближатися на сто метрів до місця, де ОСОБА_6 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

3) направлення для проходження програми для кривдників.

Цивільний позов КНП «Нововолинська ЦМЛ» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1