Справа № 308/3778/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000355 від 15 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000355 від 15 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 14 березня 2025 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували поблизу головного входу до магазину під назвою «Амбар», який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Другетів, 126. В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , побачили потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який стояв поруч від головного входу до вищезазначеного магазину, тримаючи біля себе належний йому на праві власності велосипед сірого кольору, марки «Титан». В цей момент у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на протиправне, відкрите заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення шляхом демонстрації своєї сили та переваги.

В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій спільний злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного викрадення майна, тобто діючи з корисливим мотивом, реалізовуючи свій спільний з ОСОБА_7 умисел, спрямований на здійснення грабежу, скориставшись моментом та побачивши, що ОСОБА_7 підійшов вплотну до потерпілого ОСОБА_8 , почав нецензурно висловлюватись в бік останнього та дістав з карману предмет зовні схожий на ніж, тим самим демонструючи свою силу, перевагу та наявність колючо-ріжучих предметів перед потерпілим ОСОБА_8 . Після чого, побачивши що ОСОБА_7 схопив за кермо велосипед та вихопив його із рук потерпілого ОСОБА_8 , в подальшому взяв до рук велосипед та сів на нього і подолавши опір потерпілого шляхом погроз в його бік привласнили чуже майно.

Після чого, із викраденим майном ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 , який перебував за кермом вказаного велосипеда та сидів на ньому, покинули місце події, маючи реальну можливість розпорядитись ним та таким чином заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку. Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підозрюваним є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні всіма доказами, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , протокол впізнання із потерпілим ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол впізнання зі свідком ОСОБА_9 , протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протокол інформаційно-аналітичного огляду відеозапису від 15.03.2025, протокол проведення обшуку від 15.03.2025, протокол затримання особа ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15.03.2025. Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В даному випадку, підозрюваний ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

На підставі вище викладеного є необхідність в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказує, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого, чи свідків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює і не має постійного джерела доходу.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на потерпілу, в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування, підкупу, чи шантажу, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Відповідно до вимог КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органу досудового слідства, слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з потерпілим, та/або свідками зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого, та/або свідків даного кримінального провадження;

- може, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжить вчинювати умисні корисливі злочини, існує ризик його протиправної поведінки.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, оскільки застосування таких запобіжних заходу, як:

- особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчиняв майнові злочини, отже, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події;

- особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події;

- домашній арешт також не зможе забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 має тісні кримінальні зв`язки, та може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події;

- застава також не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події, окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює і не має постійного джерела доходу;

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, орган досудового розслідування просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що відсутні будь які ризики зазначені у клопотанні. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: рапорт від 14.03.2025 №8578, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 24.03.2025 року, протоколі огляду місця події від 14.09.2025 року, протоколі обшуку від 15.03.2025 року, дозволі від 15.03.2025 року, ілюстраційній таблиці від 15.03.2025 року, протоколі допиту потерпілого, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2025, протоколом допиту свідка від 15.03.2025 року, протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 15.03.2025 року, протоколі допиту свідка від 15.03.2025 року, протоколі затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 15.03.2025 року, консультаційним висновком спеціаліста, протоколі затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 15.03.2025 року, постанові про визнання речовими доказами від 15.03.2025 року, протоколі інформаційно-аналітичного огляду відеозаписів від 15.03.2025 року, вимозі на ОСОБА_7 , вимозі на ОСОБА_4 .

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ч. 4 ст. 186 КК України на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України як є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, проте слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрований фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має неповнолітнього сина, є особою з інвалідністю, згідно довідки №59 ВЛК має сліпоту правого оку внаслідок хімічного опіку, раніше не судимий, а відтак мє міцні соціальні зв`язку.

Слідчий суддя також дійшов висновку про обґрунтованість ризику, передбаченого п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість реальної міри покарання та ризик незаконно впливати на потерпілого, та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь

Проте ризики вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не підтверджений прокурором будь якими доказами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання лише двох обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час об`єктивно існують, тоді як більш тяжким запобіжним заходом може бути реально завдана шкода підозрюваному, відтак слід клопотання слідчого задовольнити частково.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначеного ризику достатньо буде обрати більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., без застосування електронного засобу контролю, на строк до 15 травня 2025 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 15 травня 2025 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не спілкуватися із підозрюваним ОСОБА_7 , потерпілим, свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 187, 193-195, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., без застосування електронного засобу контролю, на строк до 15 травня 2025 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 15 травня 2025 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не спілкуватися із підозрюваним ОСОБА_7 , потерпілим, свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії зазначеної ухвали до 15.05.2025 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1