Справа №459/1662/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2024 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олевськ Олевського району Житомирської області , українця, громадянина України, з освітою вищою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого менеджером на ПП «Застава», проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ст. 189 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 26.11.2015 року близько 22.30 год., знаходячись біля будинку по вул.Шептицького,18 у м.Червонограді Львівської області в ході розмови із потерпілим ОСОБА_7 , став примушувати останнього до виконання цивільно-правових зобов`язань повернення позичених ОСОБА_7 грошей в сумі 60000 доларів США, при цьому висловлюючи погрози вбивством у разі неповернення зазначених коштів, які потерпілий сприйняв реально.

Продовжуючи свої дії, того ж дня близько 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 керуючи автомобілем марки «Шкода Фабіа» з номерним знаком НОМЕР_1 , на розі будинку №47 по вул.С.Бандери у м.Червонограді Львівської області наблизився до потерпілого та вистрілив декілька разів із спеціального засобу для відстрілу гумових куль, влучивши у праву руку потерпілого, спричинивши ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які не є небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у скоєні даного кримінального правопорушення та показав, що він не має відношення до цієї справи взагалі , на місці скоєння злочину його не було взагалі. ОСОБА_7 , на його думку сам вистрілив собі в руку, щоб не віддавати борги і звинуватити в цьому злочині саме його. Раніше вони з ОСОБА_7 були друзями і останній був навіть в нього на весіллі. ОСОБА_7 колись працював керівником відділу кредитування Приватбанку і запропонував йому позичати йому кошти під проценти. Між ними був укладений лише один договір позики на суму 100 000 гривень, а інші договори на більші суми в доларах були усні. ОСОБА_7 позичав в нього гроші під проценти , а потім перепозичав ці кошти іншим людям. В нього є записано багато розмов з ОСОБА_7 , де він розповідає про фінансові відносини з іншими людьми. Коли він позичав гроші ОСОБА_7 , то свідків при цьому не було. В якийсь момент ОСОБА_7 перестав від нього брати телефон і не повертав гроші. 60 000 доларів США ( плюс відсотки) на даний час винен ОСОБА_7 йому по договорах позик. Про злочин, що йому інкримінують він не знав , а взнав лише в грудні того року. В той день він не контактував з ОСОБА_7 , оскільки був вдома хворий ( на милицях), а зброя зберігалася в сейфі. Він стріляв з цієї зброї лише 2-3 рази за весь час . В суд з позовом до ОСОБА_9 про повернення позичених ним коштів він не звертався. ОСОБА_7 знав , що він мав зброю і навіть тримав її в руках. Він з ОСОБА_10 навіть разом їздили по людях та просили повернути борги. Просить виправдати його у вчиненні даного злочину. .

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суд приходить до переконання, що його винність підтверджується поясненнями потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій та іншими письмовими доказами по справі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що із обвинуваченим перебував з ним у добрих стосунках. Він позичав у нього гроші. Він був винен обвинуваченому 100000 грн.. Весною 2015 року даний борг замість нього стала повертати інша особа , яка була також винна йому гроші. Спільних справ та боргів перед обвинуваченим він не мав. 26.11.2015 року пізно ввечері близько 22.30 год. він повертався додому на автомобілі і помітив, що за ним їхав автомобіль марки «Шкода Фабіа». Він знав, що це автомобіль обвинуваченого. Він зупинився біля кафе «Гульбарій», що по вул.Шептицького,18 у м.Червонограді Львівської, з автомобіля не виходив та відчинив вікно. До нього підійшов обвинувачений і запропонував пересісти до нього в машину. Він відмовився. Обвинувачений почав вимагати повернути гроші, стукав руками по даху автомобіля, при цьому погрожуючи вбивством. Дані погрози він сприйняв реально. Після цього поїхав на автостоянку, а обвинувачений на своєму автомобілі рухався за ним. Він зупинився і викликав поліцію, після чого той зник з поля зору. Після цього він поставив автомобіль на стоянку і по дорозі додому зупинився біля будинку №47 по вул.С.Бандери у м.Червонограді та чекав поліцію. В цей час до нього під`їхав той же автомобіль, відчинилось вікно і обвинувачений почав стріляти. Нічого при цьому не говорив і з автомобіля не виходив. Він почув кілька пострілів і відчув сильний біль в руці, після чого сховався за дерево. Через кілька хвилин приїхала поліція, його оглянули і доправили до лікарні. У приймальному покої лікарні з руки видалили гумову кулю. Просить обвинуваченого покарати суворо, оскільки останній не вибачився перед ним та не відшкодував заподіяну шкоду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що є дружиною обвинуваченого. 26.11.2015 року чоловік перебував вдома , оскільки мав травму та пересувався по квартирі на милицях. Жодного відношення до цього злочину він немає.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він повертався додому з роботи та проходив повз церкву. Раптово він почув ніби постріли. Він не бачив самої події, лише чув постріли.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що що працює слідчим Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. На даний час вона одружилася та змінила прізвище. 26.11.2015 року чергувала у слідчо-оперативній групі та виїжджала на місце події по вул.С.Бандери,47 у м.Червонограді Львівської області. Там був потерпілий ОСОБА_3. У потерпілого було поранення руки і його доставили у лікарню, де була вилучена куля. Крім того було вилучено куртку і кофту потерпілого. На місці події також був присутній свідок, якого допитали. Останній не бачив події, лише чув постріли. Місце події оглядали у присутності понятих, які зазначені у протоколі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що працює у Червоноградській центральній міській лікарні. Вона в ніч з 26.11.2015 року на 27.11.2015 року чергувала у приймальному покої. Вона з місця роботи не відлучалась і на місці події по вул.С.Бандери в м.Червонограді її не було. В той день вона дійсно підписувала протокол, не пригадує точно його зміст.

З оглянутих в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_15 даних Червоноградському міському суду вбачається, що 26.11.2015 року чергувала у приймальному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні. Пізно ввечері доставили потерпілого ОСОБА_16 , з руки якого витягнули гумову кулю. Про це склали протокол, де вона підписалась. На місці події по вул.С.Бандери в м.Червонограді не була і робоче місце в той час не залишала.

З ухвал Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2015 року, 16.04.2015 року та 30.04.2015 року встановлено, що за виконавчими листами з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в користь потерпілого було стягнуто борг у розмірі 350055 грн., а з ОСОБА_19 352800 грн. боргу. Останні були боржниками потерпілого ОСОБА_7 .. Вказані суми за рішеннями суду сплачені ними не були, тому їх було оголошено у розшук (а.с.108, 109,110 т1).

З постанови від 18.04.2018 року встановлено, що слідчим Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області 04.01.2015 року було внесено до ЄРДР відомості про факт шахрайських дій відносно ОСОБА_8 за ознаками ч.1 ст.190 КК України. У цій постанові вказано, що кримінальне провадження було закрите за відсутністю у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення .

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вказали, що не були присутні як поняті при складанні протоколу огляду місця події від 26.11.2015 року по АДРЕСА_2 (а.с.164-166), так як в цей час були на робочому місці у Червоноградській центральній міській лікарні. Тому суд приходить до переконання, що зазначений протокол оформлено з порушенням вимог КПК і визнається судом недопустимим доказом по справі.

З протоколу огляду місця події від 27.11.2015 року встановлено, що в кімнаті «Перев`язочна» приймального покою у приміщенні Червоноградської центральної міської лікарні по вул.Івасюка,2 у м.Червонограді Львівської області знаходився потерпілий ОСОБА_7 , у якого було наявне тілесне ушкодження на передпліччі, з якого було вилучено сторонній предмет, який було видано працівнику поліції при понятих (а.с.160-163 т.1).

З постанови від 27.11.2015 року встановлено, що резинова (гумова) куля, вилучена 27.11.2015 року із тіла потерпілого ОСОБА_7 , светр на довгий рукав із горизонтальними кольоровими полосами, куртка темно-синього кольору із вставками оранжевого кольору визнані речовими доказами по справі та зберігаються у камері зберігання речових доказів (а.с.159 т.1).

Висновком експерта №101/2015 від 16.12.2015 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 при звертанні у лікувальний заклад були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на правому передпліччі, яка могла утворитися 26.11.2015 року в тому числі і від кулі травматичної зброї і відноситься до тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с.154-155 т.1).

Згідно із висновком експерта №21/2016-мк від 05.02.2016 року пошкодження на одязі потерпілого ОСОБА_7 співпадають за локалізацією з раною, виявленою на його тілі (а.с.147-152 т.1).

З постанов від 10.01.2016 року, 15.03.2016 року встановлено, що CD-R диски з інформаціями мобільних операторів ТзОВ «АСТЕЛІТ» та ПРАТ «КИЇВСТАР» визнані речовими доказами по справі та зберігаються при матеріалах кримінального провадження (а.с.141,144 т.1)

Згідно із висновком експерта №038/2016 від 31.03.2016 року, у потерпілого ОСОБА_7 при звертанні в лікувальний заклад були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на правому передпліччі, яка могла утворитися 26.11.2015 року від дії твердого предмету, і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і не є небезпечним для життя в момент заподіяння (а.с.124-125 т.1).

З аналітичної довідки №370/20/02-2016 від 11.04.2016 року про на аналіз інформації операторів телекомунікацій встановлено, що абонентський номер НОМЕР_2 , який згідно матеріалів справи належав обвинуваченому і з якого він телефонував потерпілому, 26.11.2015 року о 22.29 год. знаходився за адресою вул.Шептицького,8, м.Червоноград (а.с.126-137 т.1).

З протоколу обшуку від 23.04.2016 року та фото таблиці до нього, проведеного у житлі обвинуваченого ОСОБА_8 , встановлено, що останній добровільно видав пристрій для відстрілу резинових куль «ПМ-Р» калібр 9 мм серії/номер НОМЕР_3 із магазином, 15 набоїв та дозвіл на зброю на ім`я обвинуваченого (а.с.115-121 т.1).

З постанови від 23.04.2016 року встановлено, що пристрій для відстрілу резинових куль «ПМ-Р» калібр 9 мм серії/номер НОМЕР_3 із магазином, 15 набоїв та дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_8 визнані речовими доказами по справі (а.с.122 т.1).

З копії ухвали про арешт майна від 31.05.2016 року встановлено, що в ході огляду місця події 27.11.2015 року із тіла ОСОБА_7 була вилучена резинова (гумова) куля, а також були вилучені светр і куртку, в які він був одягнений, ці речі були визнані речовими доказами по справі і на них накладено арешт (а.с.111 т.1).

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого з приводу того, що він не вчиняв зазначених дій щодо потерпілого, оскільки вони дані ним з метою пом`якшення відповідальності. Крім того вони об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами.

Щодо інших наданих стороною обвинувачення і досліджених безпосередньо в суді доказів, що є взаємопов`язаними і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" (п. 17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд критично оцінює доводи захисника обвинуваченого, викладені ним у клопотаннях щодо визнання інших доказів недопустимими та неналежними, що містяться у матеріалах справи, та якими винуватість обвинуваченого є доведеною.

При цьому зазначені доводи суд розцінює як спроби і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації, у вигідному для себе світлі, перенести тягар відповідальності на інших осіб і тим самим уникнути відповідальності за вчинене обвинуваченим інкримінованого йому діяння та наслідки такого діяння.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_8 в вимаганні передачі чужого майна чи права на майно з погрозою вбивства потерпілого (вимагання). і кваліфікує його дії за ст. 189 ч.2 КК України.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не визнав як не визнав і усіх обставин кримінального правопорушення, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, заподіяну шкоду не відшкодував, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання, суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а також його особистість, умови життя, виховання та здоров`я і загального розвитку, сімейні проблеми та матеріальний стан.

Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий , позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є особою молодого віку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено .

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 та наведені обставини справи суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті за якою він судиться та вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75 КК України призначивши іспитовий строк, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним за ст. 189 ч.2 КК України та призначити покарання за ст. 189 ч.2 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому судом покарання у вигляді позбавлення волі та встановити іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази по справі, що є письмовими документами та цифровими дисками, відповідно до ст.100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - пристрій для відстрілу резинових куль «ПМ-Р» калібр 9 мм серії/номер НОМЕР_3 із магазином та 15 набоїв - конфіскувати в дохід держави.

Інші речові докази майно, яке було вилучено в ході досудового розслідування після набрання вироком законної сили повернути їх законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1