Справа №295/314/25
УХВАЛА

03.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0000639 від 08.06.2023,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нелипівці Дністровського району Чернівецької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей не має, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 діб.

Як зазначено у клопотанні, що 21.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.10.2022 №289 військовослужбовця ОСОБА_5 призначено стрільцем-санітаром ІНФОРМАЦІЯ_3, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

08.03.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №67 солдата ОСОБА_5 , який самовільно залишив місце несення служби, виключено з усіх видів забезпечення та з котлового забезпечення оперативної групи.

Наказом від 18.03.2023 №77 солдата ОСОБА_5 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із самовільним залишенням місця несення служби.

З 27.03.2023 військовослужбовця, призваного під час мобілізації, ОСОБА_5 , у зв`язку із поверненням до військової частини НОМЕР_1 при оперативній групі, наказом командира військової частини (по стройовій частині) №86 зараховано на всі види забезпечення та на котлове забезпечення при оперативній групі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.04.2023 №110 солдата ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із вибуванням до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 .

Так, 22.04.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) НОМЕР_2 №133 ОСОБА_5 , призначеного на посаду старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на котлове забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 .

30.05.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №33 солдата ОСОБА_5 знято з продовольчого забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням місця служби військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 09.06.2023 №43 ОСОБА_5 увільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження командувача Десантно-штурмових військ.

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби, призваним під час мобілізації, в порушення вимог ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 08.03.2023 самовільно залишив місце служби на території тимчасового розміщення зведеної роти оперативної групи військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами служби до 27.03.2023, коли самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби, призваним під час мобілізації, в порушення вимог ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 30.05.2023 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами військової частини до 07.01.2025, коли був затриманий слідчим в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 та у військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадами не виконував, перебуваючи поза межами військових частин правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи це із виконання службових обов`язків.

08.01.2025 у зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нелипівці, Дністровського району, Чернівецької області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: актами службових розслідувань, проведених військовими частинами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; рапортами про виявлення відсутності на службі ОСОБА_5 ; наказами командирів військових частин про результати службового розслідування по факту самовільного залишення місця служби у військових частинах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 військовослужбовцем ОСОБА_5 ; допитами свідків щодо самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

08.01.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком до 06.03.2025 включно.

28.02.2025 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику адвокату ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується 06.03.2025, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт, який необхідно направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду, але до 06.03.2025 провести підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 неможливо, що позбавляє прокурора подати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Мотивуючи необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу, слідчий посилається на те, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення тобто ризикам, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Так, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 , будучи мобілізованим у 2022 році, самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 та у військовій частині НОМЕР_2 , обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд більше 1 року 8 місяців.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що скоєного не заперечує, має намір продовжувати службу в ЗСУ, вживає для цього заходи, проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000639 від 08.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

08.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.01.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.03.2025 включно.

28.02.2025 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому повідомлено підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, згідно з ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликалися слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу 08.01.2025 слідчим суддею було встановлено достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що заявлені ризики продовжують існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу, а саме, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, існування наразі обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, для задоволення клопотання і подальшого тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до приписів п.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 176, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, до 04.04.2025 включно.

Встановити строк дії ухвали до 04.04.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 12-00 год 07.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1