Справа № 1-кп/593/66/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани кримінальне провадження, внесене 4 січня 2025 рокудо Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000007 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козлів Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого 25 березня 2024 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до 240 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 січня 2024 року, в ранкову пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення з метою використання у будівництві, а саме: вапняку на території природно - заповідного фонду - загально -зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» в межах Шибалинського родовища вапняків, яке розташоване за межами населеного пункту с.Шибалин, поблизу гори «Лисоня» на території Шибалинського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, поруч виділу 3 кварталу 30 лісових насаджень Бережанського районного державного агропромислового підприємства «Бережанирайагроліс».

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне видобування каменю вапняку, ОСОБА_4 попередньо взявши із собою металевий лом та кирку, близько 12 год. 03 січня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, направився до південної ділянки Шибалинського родовища вапняків, що розташована поблизу гори «Лисоня» на території Шибалинського старостинського округу Тернопільської області, поруч виділу 3 кварталу 30 лісових насаджень Бережанського районного державного агропромислового підприємства «Бережанирайагроліс» (за межами лісового фонду).

Прибувши до вищезазначеної місцевості, ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, всупереч ст.ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, за допомогою знарядь, а саме: металевого лома та кирки, здійснив незаконний видобуток каменю вапняку загальним об`ємом 0,448 кубічних метри, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28 грудня 2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, на території природно - заповідного фонду - загально- зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» в межах Шибалинського родовища вапняків, яке розташоване за межами населеного пункту с.Шибалин, поблизу гори «Лисоня» на території Шибалинського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, поруч виділу 3 кварталу 30 лісових насаджень Бережанського районного державного агропромислового підприємства «Бережанирайагроліс».

Внаслідок незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення на території природно-заповідного фонду ОСОБА_4 спричинив державі в особі Бережанської міської ради екологічний збиток на загальну суму 3054 (три тисячі п`ятдесят чотири) гривні 98 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 240 KK України, тобто у незаконному видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, що було вчинене на території природно-заповідного фонду.

7 лютого 2025 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 240 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.3 ст. 240 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.... Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів та укладена між сторонами угода відповідає вимогам ст. 469 КПК України, оскільки представник потерпілого дав письмову згоду на укладення такої угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Ураховуючи особливості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення, що він по місцю проживання характеризується позитивно, враховуючи також сприяння обвинуваченого під час проведення кримінального провадження, спрямоване на забезпечення швидкого досудового розслідування, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ряду пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, враховуючи положення ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , як особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

А так як умови, укладеної між сторонами угоди, відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, суд, беручи до уваги вищевикладене, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 7 лютого 2025 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, і за вказаною статтею призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави: 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім ) гривень 70 коп.- за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/355 - ФХД від 13 січня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000007.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Накладений ухвалою Бережанського районного суду від 7 січня 2025року арешт на майно, яке було виявлено в ході огляду місця події 3 січня 2025 року, після вступу вироку в законну силу, скасувати.

Речові докази: - кам`яну породу вапняку, складену у купу (довжиною 214 см., шириною 184 см та висотою 90 см), яка зберігається на території спеціалізованого майданчика ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, - конфіскувати, металеві лом та кирку, а також три фрагменти кам`яної породи вапняку, що були поміщені в сейф-пакет №WAR 1858456та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1