Справа № 632/1074/24
провадження № 1-кп/632/138/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з повною вищою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера за віком, не працюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 12 серпня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на підставі наказу головного лікаря Первомайського району № 185 від 30 вересня 2004 року, з 01 жовтня 2004 року переведений на посаду заступника головного лікаря з медичної частини Первомайської центральної районної лікарні Харківської області.

На підставі наказу головного лікаря Первомайського району № 312 від 31 грудня 2018 року, ОСОБА_4 , як заступнику головного лікаря з медичної частини надано дозвіл на роботу за сумісництвом на посаді лікаря-ортопеда-травматолога загального-хірургічного відділення КНП «Первомайська центральна районна лікарня» з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

На підставі наказу головного лікаря Первомайського району № 194-ос від 01 листопада 2019 року, ОСОБА_4 звільнено з КНП «Первомайська центральна районна лікарня» за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України.

Тобто, у період з 01 січня 2019 року по 01 листопада 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника головного лікаря з медичної частини та за сумісництвом лікарем-ортопедом-травматологом загального-хірургічного відділення КНП «Первомайська центральна районна лікарня», у розумінні ст. 140 КК України являвся медичним працівником.

Свої посадові обов`язки ОСОБА_4 виконував відповідно до посадової інструкції заступника головного лікаря з медичної частини, затвердженої головним лікарем КНП «Первомайська ЦРЛ» 22 березня 2019 року та посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога загально-хірургічного відділення, затвердженої головним лікарем КНП «Первомайська ЦРЛ» 19 листопада 2018 року.

З вищевказаними посадовими інструкціями ОСОБА_4 ознайомлений особисто, в яких власноручно поставив свої підписи.

Відповідно до посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога загально-хірургічного відділення на ОСОБА_4 були покладені наступні функціональні обов`язки:

2.1. Керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів та закладів охорони здоров`я, організацію ортопедотравматологічної допомоги.

2.2. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики, лікування, реабілітації та диспансеризації хворих із захворюваннями та травмами опорно-рухової системи.

2.3. Здійснює нагляд за побічними реакціями /діями лікарських засобів.

2.4. Дотримується принципів медичної деонтології.

2.5. Керує роботою середнього медичного персоналу.

2.6. Планує роботу та проводить аналіз причин інвалідності внаслідок травм ортопедичних захворювань.

2.7. Веде лікарську документацію.

2.9. Постійно удосконалює свій професійний рівень.

3.5. Визначає характер лікувально-діагностичних заходів.

3.6. У необхідних випадках залучає додаткових спеціалістів для проведення лікувально-діагностичних заходів.

3.7. Дає вказівки середньому та молодшому медичному персоналу в межах своєї компетенції.

3.8. Перевіряє правильність та своєчасність виконання призначень пацієнтам середнім та молодшим медичним персоналом.

3.10. Самостійно приймає рішення в межах своєї компетенції.

3.12. Підвищує свою професійну кваліфікацію на курсах удосконалення у встановленому порядку.

4.1. За неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку несе відповідальність в межах, визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством України.

4.2. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності несе відповідальність в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.

17 липня 2019 року ОСОБА_6 , 1997 року народження, отримав травму лівого гомілково-ступневого суглобу і 18 липня 2019 року об 11 годині 30 хвилин був госпіталізований до КНП «Первомайська ЦРЛ».

Згідно із даними медичної карти стаціонарного хворого, при госпіталізації до стаціонарного відділення лікарні ОСОБА_6 був обстежений лікарем приймального відділення ОСОБА_4 , яким був встановлений діагноз - трьох кісточковий перелом лівого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням та підвивихом ступні.

ОСОБА_6 перебував у задовільному стані, скаржився на біль та обмеження функції опори та руху лівого гомілково-ступневого суглобу.

У подальшому був оглянутий лікарем ОСОБА_4 19 липня 2019 року та 22 липня 2019 року, був відмічений задовільний стан ОСОБА_6 та призначена операція на 23 липня 2019 року.

23 липня 2019 року лікарем ОСОБА_4 проведена операція ОСОБА_7 : МОС кісточок гвинтами і пластиною. Під час проведення операції ускладнень не виникло.

В подальшому, 24 та 26 липня 2019 року був оглянутий лікарем ОСОБА_4 , при цьому 26 липня 2019 року було відмічено біль у місці перелому, помірний набряк гомілки та ступні, скудні кров`янисті виділення з-під швів.

29 липня 2019 року при огляді лікарем ОСОБА_4 відмічалися скарги на біль в гомілці та відсутність болю в ділянці післяопераційної рани.

11 серпня 2019 року о 06 годині 25 хв., перебуваючи в КНП «Первомайська центральна районна лікарня», черговим лікарем викликаний лікар анестезіолог, який зазначив: стан вкрай тяжкий, свідомість сплутана. Зафіксовано гостру серцево-судину недостатність, запідозрена тромбоемболія легеневої артерії. ОСОБА_6 переведений до реанімаційного відділення. О 06 годині 30 хв. у ОСОБА_6 стан клінічної смерті, розпочаті реанімаційні заходи, які не мали позитивного результату, о 07 годині 00 хв. 11 серпня 2019 року зафіксовано біологічну смерть ОСОБА_6 .

Встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 стало післяопераційне гнійно-некротичне ускладнення хірургічного втручання на лівому гомілково-ступеневому суглобі - некроз та флегмона м`яких тканин лівої нижньої кінцівки з розвитком інтоксикації організму, що призвело до респіраторного дистрес-синдрому та гострої серцево-легеневої недостатності, які виникли внаслідок сукупності недоліків в наданні медичної допомоги.

У діях лікаря КНП «Первомайська ЦРЛ» ОСОБА_4 , який безпосередньо відповідав за лікування ОСОБА_6 , встановлені наступні недоліки:

- Призначена медикаментозна терапія у передопераційному періоді не відповідала вимогам «Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги «Переломи кісток гомілки», рекомендованого для використання XXVI з`їздом ортопедів-травматологів України (2013 рік) і затвердженого Департаментом стандартизації медичних послуг ДП «Державний експертний центр МОЗ України» (2018 рік), наказу МОЗ України від 15 червня 2007 року № 329 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги з профілактики тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві і гінекології» та наказу МОЗ України від 29 серпня 2008 року № 502 (клінічний протокол «Антибактеріальна профілактика в хірургії, травматології, акушерстві та гінекології»), а саме: не були призначені лікарські препарати для профілактики утворення тромбів у судинах та антибіотики для профілактики інфекційних ускладнень.

- Під час хірургічного втручання, згідно протоколу операції, було виконано пошарове вшивання операційної рани без встановлення дренажу для відтоку виділень, як це регламентовано у вищезазначеному «Уніфікованому клінічному протоколі первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги «Переломи кісточок гомілки»», що у подальшому зумовило необхідність розкриття операційної рани для видалення гематоми.

- В ранньому післяопераційному періоді (до 29 липня 2019 року), не були призначені препарати, що протидіють розвитку набряку тканин.

- У післяопераційному періоді, після появи некротичного дефекту м`яких тканин в ділянці операційної рани (31 липня 2019 року), який різко збільшує вірогідність інфекційного ураження, не були проведені лабораторні дослідження для виявлення та верифікації гострого гнійно-інфекційного процесу: дослідження крові на СРБ (С-реактивний білок) або прокальцитонін, бактеріологічне дослідження виділень (ексудату, гною тощо) із рани (на флору та чутливість до антибіотиків) та бактеріологічне дослідження крові на стерильність та геокультуру (на висоті гіпертермії 08 серпня 2019 року). Означені дослідження мали бути підставою для призначення адекватної антибактеріальної терапії. Підвищення температури тіла та зростання лейкоцитозу зі зсувом лейкоцитарної формули ліворуч, які вказували на користь генералізації та прогресування гнійно-септичних ускладнень, не були своєчасно та правильно розцінені лікарем. 3 08 серпня 2019 року лабораторні дослідження не проводились взагалі.

- Після виявлення трофічних порушень м`яких тканин кінцівки 29 липня 2019 року лікарем, який відповідав за лікування пацієнта, мало бути проведене ультразвукове дослідження (УЗД) судин та м`яких тканин кінцівки. Також повинні бути призначені консультації спеціалістів із загальної, судинної та гнійної хірургії.

- При виникненні некрозу м`яких тканин з розвитком гострого інфекційного процесу у ділянці післяопераційної рани мала бути проведена інтенсивна антибактеріальна, інфузійна (дезінтоксикаційна) та судинна терапія. Негайного мало бути виконано розкриття післяопераційної рани з некректомією (видалення некротичних тканин) на гомілці з подальшим хірургічним розтином м?яких тканин та фасціотомії на гомілці, що могло би запобігти розповсюдженню гнійно-септичного процесу та генералізації процесу, а при розповсюдженні гнійного процесу на стегно - розтин м`яких тканин та фасціотомія на стегні, видалення фіксованої на гомілці металевої пластини, яку було імплантовано під час хірургічній операції - металоостеосінтезі (МОС). У разі, коли означені діагностично-лікувальні заходи не зупинили б розповсюдження гнійно-септичного процесу, необхідно було вжити радикального хірургічного лікування важкого гнійного післяопераційного ускладнення - ампутації кінцівки у межах здорових тканин з переводом хворого до реанімаційного відділення. Також, при виявленні тяжких післяопераційних ускладнень, доцільним було би переведення пацієнта до закладу охорони здоров`я 3-го рівня (високоспеціалізованої медичної допомоги).

Таким чином, у післяопераційному періоді інтенсивність динамічного нагляду лікарем, що відповідав за лікування, та призначені терапевтичні заходи не відповідали тяжкості стану хворого; антибактеріальна, інфузійна та судинна терапія були недостатніми. Призначена емпірична антибактеріальна терапія з метою запобігання післяопераційних ускладнень не була адекватною, і без хірургічної складової лікування гнійно-септичних ускладнень не мала позитивного клінічного ефекту.

Причиною погіршення стану ОСОБА_6 стали: недооцінка важкості стану хворого після проведеного хірургічно лікування складного трьохкісточкового перелому лівої гомілки із вивихом стопи, відсутність динамічного спостереження, недостатнє обстеження, неправильне тлумачення клінічних ознак та лабораторних досліджень та, як наслідок цього, відсутність адекватного лікування, що призвело до важкого гнійно-некротичного ускладнення з респіраторним дистрес-синдромом та розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Вказані недоліки надання медичної допомоги у сукупності призвели до настання смерті хворого ОСОБА_6 .

Разом з тим, настання смерті ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку з вищевказаними недоліками наданої йому медичної допомоги лікарем КНП «Первомайська ЦРЛ» ОСОБА_4 , який безпосередньо відповідав за його лікування.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Захисник адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого, яке є нетяжким злочином, подія якого мала місце у період з 18 липня по 11 серпня 2019 року.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - нетяжкого злочину, так як з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, зокрема станом на 18 грудня 2024 року (день подання даного клопотання), минуло п`ять років, чотири місяці і вісім днів.

Перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, то кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При цьому захисник зазначила, що ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності з наведеної вище підстави.

У судовому засіданні захисник клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав та просив його задовольнити.

Наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави йому зрозумілі.

Разом із цим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст висунутого йому обвинувачення та правову кваліфікацію його дій.

Водночас, обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснені правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що він має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказав, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, він підтримує клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження саме з наведеної підстави, проведення судового розгляду в загальному порядку не бажає.

Прокурор вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не прибула, звернулася до суду із заявою про проведення судового розгляду без її участі, проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності, закриття кримінального провадження щодо нього з цієї підстави, не заперечує.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного.

Так, відповідно до частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (частина перша статті 285 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Стаття 44 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння), передбачала, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частинами 2, 3 цієї ж статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг на протязі зазначеного часу. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від відповідальності.

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 12 серпня 2019 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), відносилося до злочинів невеликої тяжкості, так як санкція зазначеної частини статті передбачала і передбачає на даний час покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Суд має перевірити, чи дійсно строки давності спливли, чи особа не ухилялася від слідства та суду, чи не зупинявся перебіг строку давності, чи не переривався через вчинення нового злочину, чи правильно обчислені строки давності, чи дійсно настали передбачені ст. 49 КК України підстави.

Судом встановлено, що фактів переривання та зупинення перебігу давності, в тому числі внаслідок ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від досудового слідства (досудового розслідування) та суду, судом не встановлено.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження №13-47кс20) звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення, з приводу якої ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 140 КК України, мала місце у період з 18 липня по 11 серпня 2019 року, а відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трьох річний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, доходить висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У роз`ясненнях, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закріплено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Аналогічна думка висловлена в постановах від 12 листопада 2019 року Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в справі № 566/554/16-к та у справі №462/2762/14.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, зі змісту вищезазначених норм КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, обов`язково в даному випадку з`ясовується лише згода або незгода обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої обставини, яка, до того ж, не є реабілітуючою.

Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 25 травня 2019 року у справі № 51-8555км18 (єдиний унікальний номер 287/359/14-к).

За таких обставин справи, суд доходить висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 12 серпня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 369, 372 КПК України, -

П ОС Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 12 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1