Справа № 159/16/25
Провадження № 1-кп/159/271/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001782 від 19 грудня 2024 року, за ч.4 ст.186 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2024 на строк до 16.02.2025 включно.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із закінченням 16.02.2025 терміну дії ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду щодо строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та при наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились, є доцільним продовжити термін тримання під вартою.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику ухилення від з`явлення до суду, незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав із зазначених підстав.

Захисник ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Зазначила, що відповідач хворіє на інфекційну хворобу, яка потребує лікування. Відповідно до відповідей наданих ДУ «Луцький Слідчий ізолятор» та Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях, обвинувачений не проходить лікування у зв`язку з відсутністю відповідних препаратів на балансі установи.

Відповідю Ковельського МТМО від 16.01.2025 наданої на запит захисника ОСОБА_4 стверджується, що підозра на захворювання обвинуваченого вказаною вище інфекційною хворобою встановлено у травні 2024 під час консультації у сімейного лікаря, який направив його на консультацію до лікаря інфекціоніста. Остаточний діагноз лікарем-інфекціоністом встановлений 30.07.2024.

У судовому засіданні обвинувачений пояснив, що вживав аналоги призначених йому ліків, оскілки призначені лікарем препарати дуже дорогі. Припинив приймати препарати-аналоги після обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у грудні 2024. Під час перебування в слідчому ізоляторі кілька разів звертався за допомогою лікаря. Також зазначив, що ДУ «Луцький Слідчий ізолятор» не приймав від родичів ліки, які йому передавали.

Потерпіла вважала за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до ст. 112 Кримінально-виконавчого кодексу України число посилок (передач) і бандеролей, що одержують засуджені до арешту та позбавлення волі, не обмежується. Лікарські засоби і вироби медичного призначення, які одержують засуджені відповідно до медичного висновку, передаються до медичної частини колонії для їхнього лікування. Порядок приймання і вручення посилок (передач) або бандеролей, а також перелік предметів, заборонених до одержання засудженими, визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Крім того, відповідно до пп. 1, п. 4 "Правила поведінки в СІЗО ув`язнених і засуджених", розділу I "Загальні положення", "Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, ув`язнені і засуджені мають право а висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби, медичні вироби, технічні та інші засоби реабілітації, а також купувати їх за безготівковим розрахунком.

Отже, суд дійшов висновку, що родичі обвинуваченого можуть передати йому необхідні ліки для лікування його інфекційного захворювання.

Сторона захисту не надала доказів того, чи звертався обвинувачений під час тримання під вартою, за допомогою до лікарів у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, яка пов`язане із його інфекційним захворюванням.

Також сторона захисту не надала доказів, того, що ДУ «Луцький Слідчий ізолятор» відмовляв у передачі обвинуваченому ліків, необхідних для лікування інфекційного захворювання.

У матеріалах справи відсутні докази, що проходити лікування обвинувачений може лише за межами слідчого ізолятора.

У матеріалах справи відсутній висновок лікаря, який би підтверджував, що обвинувачений не може перебувати в умовах слідчого ізолятора, водночас прокурор надав копію консультаційного висновку від 20.12.2024 Ковельського МТМО про можливість перебування обвинуваченого в умоваї ІТТ на момент огляду.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов до висновку, про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив таке.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченому під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

20 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

ОСОБА_5 хоча і має зареєстроване місце проживання, проте, не працює, не одружений, дітей не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, та становить ризик втечі підозрюваного від правосуддя, який посилюється воєнним станом у державі, бойовими діями, існуванням непідконтрольних державі територій. В умовах воєнного стану забезпечення достатнього контролю за поведінкою обвинуваченого утруднене.

Відомостей, що за станом здоров`я він не може утримуватись під вартою суду не надано.

Також прокурор довів продовження існування ризику впливу на свідків. Перебуваючи на волі обвинувачений може здійснити незаконний на них вплив, оскільки вони ще не допитані судом.

За таких підстав запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту навіть із застосуванням електронного пристрою контролю, не зможе забезпечити встановлені ризики. Крім того, домашній арешт, не зможе виключити вплив на свідків, оскільки він за своєю суттю, не виключає такого впливу у тому числі за допомогою телекомунікаційних мереж.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, оскільки вказані запобіжні заходи за своєю суттю не забезпечать постійного контролю за поведінкою обвинуваченого, особи, яка заслуговує довіру і яка могла б поручитися за виконання обов`язків підозрюваним відповідно до ст. 194 КПК України суд не встановив.

Враховуючи викладене вище, те, що встановлені слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися, беручи до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк 60 днів

Підстав для зміни раніше визначеного розміру застави суд не вбачає та вважає за доцільне залишити ОСОБА_5 попередній розмір застави 70000 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-183, 314-316, 331 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 (шістдесят) днів, з 11 лютого 2025 року до 11 квітня 2025 року включно.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити попередню в сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави у вказаній сумі звільнити ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомити суд про адресу фактичного проживання; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні під умовою звернення внесених коштів у дохід держави у разі невиконання цих обов`язків.

Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк два місяці з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також обвинуваченим, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання та набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання).

СуддяОСОБА_1