про зміну запобіжного заходу
7 січня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, фізичної особи-підприємця (зі слів діяльність не здійснює), одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України,
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів. У клопотанні прокурор зазначав, що ухвалою слідчого судді від 25.10.2024 до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.11.2024, який ухвалою суду був продовжений до 10.01.2025. Наразі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованих діянь та наявність ризиків, є передбачені законом підстави для продовження запобіжного заходу строком на 60 днів.
Своєю чергою, захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу (у формі заперечень) з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення в своєму клопотанні не підтверджені належними доказами. Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі доведення його вини не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу. Враховуючи, що у кримінальному провадженні зібрані всі докази, ОСОБА_4 не може вчинити дії, визначені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, стороною обвинувачення не надано доказів впливу ОСОБА_4 на свідків та інших обвинувачених. Наполягає на тому, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності, має місце проживання, одружений, має на утриманні дитину.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу просив відмовити.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, наполягали на задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження в межах вирішуваних питань, встановив таке.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.11.2024 включно, без застави.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2024, залишеною без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10.12.2024 вирішено питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в тому числі продовжено ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.01.2025 включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За приписами п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
При вирішенні клопотань прокурора та захисника суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його молодий вік, сімейний стан, за яким який одружений, є батьком малолітньої дитини, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання.
За змістом обвинувального акта, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, які, згідно зі ст. 12 цього Кодексу, належать до тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання на строк до 12 років з конфіскацією майна. Також суд враховує кількість епізодів злочинної діяльності у яких обвинувачується ОСОБА_4 та кількість потерпілих (21 особа).
В цей же час, відповідно до позиції, висловленої ЄСПЛ в рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, цитується п. 3 ст. 5 Конвенції, зазначено, що за спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і судові органи зобов`язані навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.
В контексті вищевикладеного, суд погоджується з доводами сторони захисту стороно того, що у кримінальному провадженні зібрані всі докази, а ОСОБА_4 не може вчинити дії, визначені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором зазначені твердження сторони захисту не спростовані.
З наведеного можливо дій ти висновку про те, що на цей час істотно зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що надає суду вагомі підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання та достатні соціальні зв`язки, раніше не судимий.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а також межі пред`явленого йому обвинувачення, тривалості перебування під вартою, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.
На переконання суду такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
Підсумовуючи все вищевикладене, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, а клопотання захисника задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 178, 181, 194, 201, 331, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою залишити без задоволення, а клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.
Змінити з 7 січня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши з 7 січня 2025 року до 7 березня 2025 року включно, цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком оголошення на території Запорізької міської територіальної громади повітряної тривоги та необхідністю перебувати в укритті на період такої тривоги.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти негайно в залі суду.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину.
Роз`яснити ОСОБА_4 зміст ч. 5 ст. 181 КПК України: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В разі невиконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 7 січня 2025 року. Повний текст ухвали виготовлений 8 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1