Справа № 344/636/25
Провадження № 1-кс/344/394/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000158 від 17.02.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що 16 лютого 2024 року до чергової частини Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, надійшла ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 , щодо зобов`язання посадових осіб Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, викладене в заяві від 08.01.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу підробки ОСОБА_7 під час видачі документів для збільшення фактичної площі приміщення та подальшої реєстрації права власності на приміщення по АДРЕСА_1 . В подальшому державний реєстратор прав на нерухоме майно Лисецької сільської ради Івано-Франківської області ОСОБА_8 в супереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду заяви № 21183590 від 26.08.2022, несанкціоновану вчинила дії з інформацією, яка оброблюється в автоматизованій системі, прийняла рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.08.2022 № 64610599, на підставі якого змінила площі житлового будинку який знаходиться в АДРЕСА_2 , у даному розділі державний реєстратор змінив загальну площу квартири із 65 м2 на 346.5 м.кв., чим вчинила державну реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Підставою для проведення державної реєстрації та внесення змін площ об`єкту нерухомого майна, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стали наступні документи: довідка ТОВ «Є-Констракшин» к2-21-1104 від 25.08.2022, технічний паспорт ТОВ «Є-Констракшин» TI01:3162-8726-9765-2333 від 25.08.2022.

Постановою про визнання речовим доказом, об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 346,5м2 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, та який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого власником об`єкту нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 346,5 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, вказує на необхідність накладення арешту на: об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 346,5 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 та який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та заборони відповідним державним органам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, перереєстрацією, заставою або іншого виду зміни власника об`єкту нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 346,5 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 та який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою запобігання можливого відчуження майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Підставами для арешту вище зазначеного нерухомого майна, є те, що він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Дослідивши матеріали клопотання, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки у клопотанні не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, сумнівним є те, що він виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи особи, якій належить майно, наявність правових підстав для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме, що обмеження права власності є розумним і співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131,132, 167, 170-173, 236, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1