Справа № 456/5692/24
Провадження № 1-кп/456/199/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника особи, стосовно

якої передбачається застосування примусових

заходів виховного характеру ОСОБА_7

особи, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8

представника служи у справах дітей ОСОБА_9

представника сектору ювенальної превенції

відділу превенції Стрийського РУП ГУ НП

у Львівській області ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000269 від 02.10.2024, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 3 курсу ДНЗ ВПУ № 34, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2024 року близько 18 години 20 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 знаходився разом із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території АЗС «ОККО», що за адресою: вулиця Болехівська, 2в, м. Стрий Львівської області. Надалі, на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_8 підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Внаслідок умисних протиправних дій неповнолітній ОСОБА_8 спричинив неповнолітньому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді рани на нижній губі рота, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Своїми протиправними діями неповнолітній ОСОБА_8 заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вину визнав, суду пояснив, що на час розгляду відповідного клопотання він досяг повноліття, у зв`язку з чим просив відмовити в його задоволенні.

Захисник ОСОБА_6 та законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечили.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_8 не схильний до вчинення правопорушень, щиро покаявся у вчиненому, також мін ним та потерпілим відбулося примирення, однак на час розгляду відповідного клопотання ОСОБА_8 досяг повноліття, у зв`язку з чим просила відмовити в його задоволенні.

Інші учасники розгляду клопотання підтримали позицію прокурора.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, судом встановлено наступне.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України суд зберігає об`єктивність та неупередженість, в тому числі, не надаючи переваг будь-якій стороні кримінального провадження.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

З наданих стороною обвинувачення доказів встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За результатами судового розгляду суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши всі зібрані по справі та досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази підтверджують існування обставин, про які зазначено в клопотанні та доводять, що неповнолітнім ОСОБА_8 було вчинено суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, поза розумним сумнівом.

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи досяг повних 18 років.

Відповідно до положень ст. 498 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу.

Частина 2 статті 105 КК України передбачає застосування примусових заходів виховного характеру саме до неповнолітнього.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує питання, чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Виходячи зі змісту ст. 97, 105 КК України, ст. 498, 501 КПК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього. Тобто, примусові заходи виховного характеру, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються не лише за умови вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, і якщо під час постановлення ухвали щодо застосування таких заходів, особа перебувала у неповнолітньому віці.

Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно доп. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 12 квітня 2018 року в справі №198/8/17, провадження № 51-609км17.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що на момент розгляду судом клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 досяг повноліття, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 292, 370, 372, 376, 392, 395, 497 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із досягненням ОСОБА_8 на час постановлення ухвали повноліття.

Речові докази: компакт-диск з відеозаписом із зовнішніх камер відеоспостереження АЗС «ОККО» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1