КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2024 залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій воєнного, техногенного чи природного характеру.

Одночасно покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом,

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/59938/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1207/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Київська область), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 17.02.2025 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки він, як адвокат, надавав своєму клієнту ОСОБА_10 законну юридичну послугу у формі отримання у Київському апеляційному суді виконавчого листа про примусове виконання рішення Третейського суду, направлення його на виконання до приватного виконавця та за необхідності здійснення супроводу на стадії виконавчого провадження.

З ОСОБА_10 було укладено Договір про надання правової допомоги № 14/01-03/2023 від 14.03.2023, який було особисто власноручно підписано ОСОБА_10 . Під час укладення та підписання договору було перевірено особу ОСОБА_10 на підставі його паспорту громадянина України.

Усі документи, необхідні для надання правової допомоги, були передані в оригіналах та копіях безпосередньо клієнтом ОСОБА_10 . До створення цих документів, у тому числі до рішення Третейського суду чи Третейської угоди він не має ніякого відношення.

Долучені до клопотання докази жодним чином не підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Крім того, частина цих доказів отримана з порушенням вимог КПК України.

Також, під час судового розгляду стороною обвинувачення фактично не доведено існування жодного ризику, наведеного у клопотанні слідчого.

Апелянт зазначав, що він є діючим адвокатом та веде постійну адвокатську практику, має постійне місце роботи. Його професійна діяльність як адвоката є відкритою та прозорою, а тому жодного «конспірування» не може бути, оскільки це суперечить суті та характеру роду діяльності.

Ризик впливу на потерпілого та свідків є необґрунтованим, оскільки незрозуміло яким чином він може впливати на потерпілого, який перебуває за межами території України, а що стосується свідків, то незрозуміло, про яких свідків йдеться та яким чином він може здійснити влив на цих свідків.

Крім того, на переконання апелянта, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Апелянт зазначав, що його робота в якості адвоката передбачає участь у різних процесуальних діях та судових засіданнях, а застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє його клієнтів отримувати належну правову допомогу, що тягне за собою втрату доходу та позбавляє його сім`ю засобів для існування.

Крім того, на його утриманні перебуває матір, яка хворіє на онкологічне захворювання та малолітня дитина, і неможливість залишати житло у денний час доби створює суттєві перешкоди для належного догляду за цими особами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0001693 від 11.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, у кримінальному провадженні розслідуються обставини вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами закінченого замаху на заволодіння шляхом обману нерухомим майном ОСОБА_13 загальною вартістю 60 262 200,00 грн.

18.12.2024 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України.

19.12.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 20 596 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 262 200 грн., та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2024 залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій воєнного, техногенного чи природного характеру.

Одночасно покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом,

вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Київська область), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 17.02.2025 включно, але не більше строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено наявність вагомих доказів, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, враховуючи тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 і запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та відсутність доказів, які б встановлювали наявність складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 надавав своєму клієнту ОСОБА_10 законну юридичну послугу у межах укладеного з ним договору про надання правової допомоги, та не має відношення до створення підроблених документів, у тому числі до рішення Третейького суду, а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, є передчасними та такими, що підлягають встановленню та перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки на думку колегії суддів, з огляду на тяжкість та конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність зазначених у клопотанні ризиків, зокрема можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, наведені захисником відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце роботи, є адвокатом, має на утриманні матір, яка хворіє на онкологічне захворювання та малолітню дитину, не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Колегія суддів не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту в нічний час доби, про який порушено питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3