Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/171/25
Номер провадження 1-кп/945/483/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0001594 від 01.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Окни Подільського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця, солдата, гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

19.09.2023 громадянина ОСОБА_7 , призваного за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2023 № 8 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень ч. 4 п. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 19.09.2023, тобто з моменту відправлення солдата ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно пунктів 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_7 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог статей 17, 65, 68 Конституції України, статей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Отже, 13.10.2023, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог статей 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , на полігоні ОСОБА_8 , поблизу АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 18.12.2024.

Обвинувачений у судовому засіданні винуватість визнав, суду повідомив, що з 19.09.2023 є військовослужбовцем, був мобілізований. 01 жовтня 2023 року прибув до військової частини, номер не пам`ятає, дислокація була в АДРЕСА_2 . Вже 13.10.2023 зранку покинув місце служби та поїхав за зареєстрованим місцем свого проживання, де і знаходився до моменту затримання у грудні 2024 року.

Під час несення служби конфліктів не було. До лікарів не звертався. Самовільне залишення військової частини пояснює тим, що за станом здоров`я не може нести військову службу. Зокрема, у нього болі в спині, тому не може носити бронежилет. Про захворювання повідомляв при проходженні ЛВК, проте його визнали придатним.

У судовому засіданні ОСОБА_7 визнав, що вчинив неправильно, розкаявся, проте за станом здоров`я, так як погано себе почував думав, що довго не протримається. З цих причин не бажає продовжувати військову службу.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_7 його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

- повідомленням про вчинення злочину від 18.11.2023, відповідно до якого з 13.10.2023 гранатометник першого механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_7 відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.39);

- даними копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.09.2023 за № 214-мд, за яким солдата ОСОБА_7 було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період (а.с. 61);

- відомостями з копії витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 8 від 19.09.2023, відповідно до якого з 19.09.2023 вважати, що ОСОБА_7 прийняв посаду гранатометника першого механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) ( а.с. 48);

- даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 14 жовтня 2023 року №45 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем солдатом ОСОБА_7 » ( а.с. 41);

- матеріалами службового розслідування, зокрема копією акту службового розслідування, затвердженого заступником командира першого механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 та погодженого офіцером юридичної служби ВЧ НОМЕР_1 , згідно якого, зокрема було встановлено, що солдат ОСОБА_7 з 13.10.2023 відсутній на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану, тобто більше 3 діб. Місце знаходження не було відомо, зброя військовослужбовцю не видавалась. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, пошукові заходи не дали бажаних результатів (а.с. 42-45);

- даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №171 від 12.11.2023 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_7 , яким встановлено, що ОСОБА_7 з 13.10.2023 по час затвердження результатів службового розслідування (12.11.2023) відсутній на військовій службі без поважних причин, тобто більше 3х діб, тобто самовільно залишив місце служби (а.с. 51-52);

- копією довідки ВЛК від 05.06.2023 за № 2/483, відповідно до якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: ВСД за каральним типом, дефіцит маси тіла. ІВТ 17.1, Хронічний неуточнений гепатит, мінімальна активність. Лабільна недостатність, фізичний розвиток. До військової служби придатний (а.с. 57);

- відповіддю т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.12.2023 за № 4962/1122, відповідно до якої за період перебування у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_7 за медичною допомогою не звертався.

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що за місцем проживання характеризується виключно позитивно, утриманців не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за досудовою доповіддю Миколаївського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, позитивну характеристику та відсутність судимостей, наявність обставин пом`якшуючих покарання, відсутність обтяжуючих обставин, його стан здоров`я (а.с. 57-60), та приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.5 ст.407 КК України, що буде достатнім покаранням, необхідним для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого щодо можливості застосування ст. 75 КК України суд до уваги не приймає та зазначає наступне.

Законом України № 2839-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27 січня 2023 року внесено зміни, у тому числі до ст. 75 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень, за якими виключається можливість застосування вказаного положення кримінального закону, доповнено кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

З огляду на те, що ОСОБА_7 перебував поза межами місця несення військової служби з 13.10.2023 по грудень 2024 року, коли вже діяла стаття ст. 75 КК України у редакції Закону України № 2839-ІХ, то призначення йому покарання із застосуванням вказаної статті є неможливим.

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи міру покарання, яка призначається обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, суд вважає до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Окни Подільського району Одеської області, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 - з 18 грудня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18.12.2024 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 07.03.2025 у порядку ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_9

07.03.2025