ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3398/25
провадження № 1-кп/753/1376/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001771 від 03.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець

Брусилівського району Житомирської області, громадянина

України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001771 від 03.12.2024, стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 18 лютого 2025 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення, яке суд визнає доведеним, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 03 грудня 2024 року, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , та у цей час у нього виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, ОСОБА_5 , використовуючи мобільний додаток «Телеграм», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, з невстановленою органом досудового розслідування особою, домовився щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , за допомогою додатку «Приват24», встановлений на належному йому мобільному телефоні, перерахував грошові кошти в сумі 2 000 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з наркотичним засобом.

Надалі, 03 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 45 хв., ОСОБА_5 прибув за адресою: м. Київ, неподалік станції метро Червоний Хутір, в лісопарковій зоні, де під деревом, в землі виявив згорток з клейкої стрічки в середині якого знаходився поліетиленовий пакет, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним згорток з психотропною речовиною, обіг якої заборонено, ОСОБА_5 помістив його до правої кишені куртки, у яку він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

У подальшому, 03 грудня 2024 року, приблизно о 17 год. 09 хв., за адресою: м. Київ, неподалік станції метро Червоний Хутір, працівниками поліції був затриманий ОСОБА_5 , у якого у подальшому, в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено згорток з клейкої стрічки в средині якого знаходився поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 2,091 г, що у великих розмірах, який ОСОБА_5 умисно, незаконно, протиправно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) гідно з постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «По затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І» є особливо небезпечною психотропною речовиною.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, у великих розмірах, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 03 грудня 2024 року, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний додаток «Телеграм», домовився щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP та перерахував грошові кошти в сумі 2 000 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з наркотичним засобом. Надалі, 03 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 45 хв., прибув за адресою: м. Київ, неподалік станції метро Червоний Хутір, в лісопарковій зоні, де під деревом, в землі виявив згорток з клейкої стрічки в середині якого знаходився поліетиленовий пакет, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним згорток з психотропною речовиною, обіг якої заборонено, помістив його до правої кишені куртки, у яку він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Того ж дня, 03 грудня 2024 року, приблизно о 17 год. 09 хв., за адресою: м. Київ, неподалік станції метро Червоний Хутір, був затриманий працівниками поліції. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд визнає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, у великих розмірах, без мети збуту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із середньою освітою, не одруженого, працює неофіційно, раніше не судимого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Ці обставини були наведені й у обвинувальному акті, з наявністю яких суд погоджується.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішти відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у провадженні за проведення експертизи (висновок експерта від 10 грудня 2024 року № СЕ-19/111-24/71023-НЗПРАП), у розмірі 3 183,60 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме6 психотропну речовину PVP, масою 2,091 г, передану на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 221899), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1