ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17 грудня 2024 року місто Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені № 0001313 від 21.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001313 від 21.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на достатність підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування не зменшилися та не припинили існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне поззбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді позбавлення волі, на думку прокурора, він без виключення, буде переховуватись від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності. Крім цього ОСОБА_6 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в межах вказаного кримінального провадження, може стати причиною ухилення останнього від явки до слідчого, прокурора чи суду. Обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, веде антигромадський спосіб життя, раніше неодноразово судимий існують підстави вважати, що останній буде переховуватись від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності. Окрім цього, тяжкість ініфимінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для ОСОБА_6 до втечі. Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_6 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_6 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на наявність у нього ряду захворювань та неможливість отримання належного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом. При цьому, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене у випадках, на підставі та в порядку, передбаченому законом.

У КПК України встановлені випадки і процедура позбавлення свободи з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього в силу статусу обов`язків, а також з метою вжиття превентивних заходів, про які вказано у статті ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи покарання, що загрожує йому в разі визнання судом винуватим, може переховуватись від суду.

Крім того, також існує ризик, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Пр. існування даного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому дана обставина вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень.

Також, колегія суддів бере до уваги той факт, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, та ОСОБА_6 володіючи інформацією щодо анкетних даних свідків та потерпілої у цьому кримінальному провадженні, може незаконно впливати на цих осіб з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Оцінюючи вищенаведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ризики можливого ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення є доведеними, а тому клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідним для запобігання ризикам передбаченими ст. 177 КПК України та підлягає продовженню.

При цьому, колегія суддів враховує, що будь-яких підтверджуючих документів неможливості отримання належної медичної допомоги ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із наявними захворюваннями, як про це зазначив обвинувачений, матеріали справи не містять, не були надані такі документи і під час судового засідання.

За даних обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема і у виді цілодобового домашнього арешту, про застосування якого просить захисник, може виявитись недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Оскільки, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 177, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити, відмовити в задоволені клопотання сторони захисту.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_8

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3