ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №639/6940/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11кп/818/502/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна не відбутої частини покарання

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довела свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Зазначила, що вона неодноразово зверталась з проханням про залучення її до праці, однак отримувала відмову через неможливість залучення до праці на загальних засадах, оскільки вона є колишнім співробітником суду. Також зазначила, що у слідчому ізоляторі відсутні самодіяльні організації, а тому висновки суду в цій частині є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття ним не менше третини строку покарання, призначеного судом за умисний нетяжкий злочин.

Згідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу, має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Під час розгляду клопотання засудженої суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , її поведінку, ставлення до праці та її відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження, зокрема характеристики засудженої ОСОБА_7 , остання за час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку СІЗО не порушує. На профілактичних обліках не перебуває. Адміністрацією установи не заохочувалася, а також до неї не були застосовані стягнення. До суспільно-корисної праці не залучалася. Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю засуджених, в середовищі яких конфлікти не виникають. В бесідах з представниками адміністрації та персоналом установи поводить себе стримано, ввічливо та тактовно, під час діалогу відверта, на контакт іде охоче, законні вимоги персоналу виконує. Підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними шляхом отримання від них продуктових та речових посилок, шляхом короткострокових побачень та за допомогою ІР-телефонії. Не була залучена до роботи з господарського обслуговування та у виробничих майстернях, заробітної плати не отримувала, доходу не має.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до умисних нетяжких злочинів, а також оцінивши в сукупності дані, що характеризують особу засудженої та дані про її поведінку за час тримання під вартою, дійшов обґрунтованого висновку, що на даний час засуджена своєю поведінкою не довела свого повного виправлення, а відтак про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Слід відзначити, що сам факт неможливості залучення засудженого до праці на загальних засадах та відсутність самодіяльних організацій у слідчому ізоляторі не виключають обов`язку останнього довести своє виправлення іншими способами.

Згідно зі ст.82 КК України, підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне виправлення засудженого, що оцінюється комплексно, з урахуванням його поведінки, дотримання режимних вимог, ініціативи до соціально корисної діяльності.

Так, суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, встановив, що засуджена характеризується посередньо, заохочень вона не має, ініціативи до самовдосконалення чи корисної діяльності не виявляла. Відтак висновки суду є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженої не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: