ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/487/25 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ізюм Харківської області, з вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.08.2024 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 27 вересня 2024 року, близько 14 год. 10 хв., ОСОБА_7 перебував разом із ОСОБА_8 по вул.23 Серпня, біля будинку №66 в м.Харкові Харківської області, де між ними виник словесний конфлікт в результаті якого, ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин до потерпілої, стоячи навпроти ОСОБА_8 , яка знаходилася в положенні сидячи, наніс декілька ударів правою рукою долонею по голові останньої.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові та на правій руці.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 09-1602/2024 від 02.10.2024 року встановлені у потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові та на правій руці, утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар здавлення та могли бути отримані за 1 3 доби до огляду (в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу, де й були встановлені 27.09.2024 року у КНП МКЛШНМД ХМР), викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд першої інстанції при постановленні вироку і призначенні покарання ОСОБА_7 повинен був врахувати вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2024 та призначити останньому покарання із застосуванням положень ст.71 КК України. Крім того зазначив, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, не врахував усіх даних про особу останнього, який уже притягувався до відповідальності за аналогічне правопорушення, проте на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив і продовжив злочинну діяльність. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин, на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбутну частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2024 і визначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор частково підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не перевіряє оскільки вони ніким не оспорюються, а розгляд кримінального провадження відбувся у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання суд взяв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим призначив обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, яке за своїм видом і розміром, на думку колегії суддів, є справедливим.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню ст.71 КК України, то вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції цих вимог не врахував, у зв`язку з чим безпідставно не застосовував положення ст.71 КК України, що призвело до невідповідності призначеного остаточного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За ч.2 ст.56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Таким чином, з урахуванням того, що розмір покарання, призначене ОСОБА_7 за попереднім вироком, є максимальним і воно реально не відбувалось, у даному випадку підлягає застосуванню принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до положень ч.4 ст.71 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.65 КК України в межах, установлених у санкції ч.1 ст.125 КК України, з урахування тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого із застосуванням положень ст.71 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2024, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: