Провадження № 1-кп/243/440/2024
Справа № 243/111/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщенням гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002726 від 10 серпня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця-санітара 3 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Східного ОТО Національної гвардії України, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про Національну гвардію України» діяльність Національної гвардії України ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, позапартійності, безперервності, законності, відкритості для демократичного цивільного контролю, прозорості, відповідальності, централізованого керівництва та єдиноначальності.

Згідно пункту 1 статті 4 Закону України «Про Національну гвардію України» Національне гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-ІХ. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, - затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 06 листопаду 2023 року № 734/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопаду 2023 року №3429-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопаду 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройові частині) від 30 листопада 2022 року № 344 громадянина ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-санітара 1 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону, з одночасним присвоєнням первинного військового звання «рекрут».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройові частині) від 06 квітня 2023 року № 105 стрільця-санітара 3 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) солдата ОСОБА_3 виключити з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 НГУ виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

06 квітня 2023 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишити місце служби.

Того ж дня, в ранковий час доби, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби поблизу населеного пункту Семенівка Донецької області та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

07 жовтня 2023 року солдат ОСОБА_3 був затриманий військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та доставлений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в АДРЕСА_3 , тим самим припинив вчиняти зазначене тривале кримінальне правопорушення.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст.407, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Судом були досліджені наступні докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненому не визнав, та показав, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 30 листопада 2022 року. 06 квітня 2023 року самовільно покинув військову частину за сімейними обставинами, у зв`язку зі смертю бабусі ОСОБА_6 , яка була йому близькою людиною, та він поїхав з нею попрощатися. ОСОБА_7 він перебував за місцем свого проживання, не виконуючи військових обов`язків, також він не звертався до органів ВСП та правоохоронних органів для подальшого проходження військової служби у зв`язку з тим, що не бажає далі її проходити. Перед залишенням військової частини він неодноразово звертався до командира з рапортами про надання відпустки за сімейними обставинами, однак так і не отримав жодної офіційної відповіді. За його словами, командир лише обіцяв розглянути його прохання потім. ОСОБА_3 стверджує, що за весь цей час ніхто з представників військової частини не намагався з ним зв`язатися або розшукати його. Лише восени 2023 року йому зателефонували, повідомивши, що приїде ротний, тоді він зібрався, і поїхав з ними до військової частини.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що на час події він був старшим блокпоста старшим сержантом та разом з ОСОБА_3 він ніс службу на блокпосту « ОСОБА_9 ». 06 квітня 2023 року приблизно о 07 год. 30 хв. під час проведення інструктажу перед заступанням на зміну на блокпосту « ОСОБА_9 » ним було виявлено відсутність на блокпосту « ОСОБА_9 » військовослужбовця ОСОБА_3 .. Про що він доповів командиру стрілецької роти (резервної) молодшому лейтенанту ОСОБА_10 . За вказівкою молодшого лейтенанта ОСОБА_10 для організації спільних пошукових заходів висунулися головний сержант 1 взводу старший сержант ОСОБА_11 та командир 3 відділення 1 взводу молодший сержант ОСОБА_12 .. Він разом з вище вказаними військовослужбовцями організували пошукові заходи на найближчій території блокпосту «Стелла» з метою встановлення місця знаходження солдата ОСОБА_3 . На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_3 не відповідав, оскільки мобільний телефон було вимкнено. Через деякий час він з пошуковою командою повернувшись на блокпост доповів, що проведеними пошуковими заходами місце знаходження ОСОБА_3 не було встановлено, та отримав вказівку від командира стрілецької роти (резервної) молодшого лейтенанта ОСОБА_10 продовжити виконувати заходи що до організації пропускного режиму на блок посту «Стелла». З яких причин ОСОБА_3 залишив місце несення служби йому невідомо, та коли було відшукано ОСОБА_3 також невідомо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що на час події, ОСОБА_3 був його підлеглим, а він займав посаду головного сержанта 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) старшого сержанта. 06 квітня 2023 року о 07 год. 40 хв., згідно отриманої вказівки від командира стрілецької роти (резервної) молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , висунувся разом з молодшим сержантом ОСОБА_12 , на блокпост «Стелла» для організації пошукових заходів по встановленню місця знаходження солдата ОСОБА_3 , проведеними пошуковими заходами місцезнаходження останнього не було встановлено. За вказівкою командира стрілецької роти (резервної) молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , ним було вилучено зброю та боєприпаси ОСОБА_3 та доставлено в кімнату зберігання зброї підрозділу. Після чого він надав орієнтування на солдата ОСОБА_3 на блокпости, що встановлені на виїздах з міста Слов`янськ. Спроби зателефонувати за відомими номерами солдату ОСОБА_3 успіхів не мали, телефон був вимкнений. У жовтня 2023 року надійшов дзвінок від працівників Ізюмської поліції про те, що військовослужбовця ОСОБА_3 було відшукано за місцем його проживання. Він, разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , негайно виїхали за вказаною адресою. Прибувши на місце, вони запросили ОСОБА_3 повернутися до місця несення служби. ОСОБА_3 зібрався і прибув до місця несення служби. Свідок вказує, що йому невідомо, з яких причин ОСОБА_3 залишив місце служби, оскільки той не подавав жодних рапортів про відпустку або відрядження.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив суду, що на момент інциденту він обіймав посаду головного сержанта стрілецької роти і був безпосереднім начальником обвинуваченого ОСОБА_3 06 квітня 2023 року він отримав повідомлення від головного сержанта ОСОБА_8 про самовільне залишення служби військовослужбовцем ОСОБА_3 на блокпосту «Стелла». Була негайно організована пошукова група. Незважаючи на проведені пошукові заходи на прилеглій території та спробу зателефонувати на мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_3 , відшукати його не вдалося. Лише у жовтні 2023 року стало відомо, що ОСОБА_3 перебуває за місцем проживання своєї бабусі. Він разом з колегами виїхав за вказаною адресою та доставив військовослужбовця на службу. Свідок зазначив, що не має інформації щодо причин самовільного залишення служби ОСОБА_3 , оскільки той не подавав йому жодних офіційних документів, які б пояснювали його відсутність.

Свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що на момент події він ніс службу разом з ОСОБА_3 06 квітня 2023 року о 07 год. 30 хв. він прибув на блокпост «Стелла» і під час інструктажу дізнався від старшого сержанта про відсутність ОСОБА_3 на службі. Свідок уточнив, що по прибуттю на інструктаж ОСОБА_3 вже не було. Він разом з іншими військовослужбовцями брав участь у пошуках ОСОБА_3 , але через необхідність забезпечення безпеки на блокпосту не міг відлучатися на тривалий час. Основні пошукові заходи проводила окрема група, яка обстежила прилеглу територію. Незважаючи на зусилля, знайти ОСОБА_3 не вдалося. Лише восени стало відомо, що ОСОБА_3 був знайдений. Свідок зазначив, що не знає точних причин самовільного залишення ОСОБА_3 несення служби і не мав з ним особистих розмов на цю тему.

Судом також досліджені такі письмові докази:

Згідно із витягом з ЄРДР за № 0002726, 10 серпня 2023 року внесено відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч. 5 ст. 407 КК України;

Відповідно до повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 05 травня 2023 року, доведено до відома керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та директора ТУ ДБР розташованого у м. Краматорську про те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГУ стрілець-санітар 3 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдат ОСОБА_3 , 06 квітня 2023 року самовільно залишив місце несення служби без штатної закріпленої зброї та вибув в невідомому напрямку;

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 344 від 30 листопада 2022 року, солдата ОСОБА_3 , який прибув для проходження військової служби військова служба за призивом під час мобілізації на посаду стрільця-санітара 1 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону (ВОС 100915П/658) зараховано з 30 листопада 2022 року до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, встановлено посадовий оклад за військовим званням та надбавки за вислугу років;

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 105 від 06 квітня 2023 року, солдата ОСОБА_3 виключено з усіх видів забезпечення з 06 квітня 2023 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини;

Згідно із матеріалами службового розслідування, а саме:

з рапорту молодшого лейтенанта командира стрілецької роти ОСОБА_10 доведено до відома командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_18 про те, що солдат ОСОБА_3 06 квітня 2023 року о 07 год. 30 хв. під час проведення інструктажу перед заступанням на зміну на блок посту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 ;

наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 212 від 06 квітня 2023 року, за фактом відсутності солдата ОСОБА_3 призначено проведення службового розслідування;

Із висновку службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 від 03 травня 2023 року встановлено, що солдат ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений з положеннями несення служби на блокпосту, відповідальністю за скоєння адміністративних правопорушень та кримінальних злочинів. Неодноразово з ним були проведені бесіди всіма посадовими особами роти від командира відділення до командира роти. На даний час, під час проведення службового розслідування військовослужбовець солдат ОСОБА_3 не появлявся до підрозділу, а місце його перебування невідомо, термін відсутності на 29 квітня 2023 року солдата ОСОБА_3 складає 24 (двадцять чотири) доби. При таких обставинах, скоєння правопорушення сталося під час проходження військової служби, що є порушенням військової дисципліни. Факт порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_3 , підтверджений, а причини та умови, що йому сприяли - встановленими;

Згідно із «Журналом бойових дій № 53» стрілецької роти (резервної) 15 полку НГУ №53 розпочатого 01 березня 2023 року та закінченого 31 березня 2023 року, солдата ОСОБА_3 призначено для посилення несення служби на блок-пості «СТЕЛЛА» АДРЕСА_3 ;

Відповідно до довідки, солдат ОСОБА_3 має дозвіл на носіння зброї АК -74 № НОМЕР_2 ;

Згідно із рапортом т.в.о. командира стрілецької роти (резервної) від 09 жовтня 2023 року, доведено до відома, що 07 жовтня 2023 року було затримано солдата ОСОБА_3 та доставлено до військової частини;

Відповідно до повідомлення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №40/35/9/2-3354 від 12 жовтня 2023 року, 07 жовтня 2023 року під час проведення пошукових заходів, було встановлено місце перебування солдата ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , якого в подальшому о 16 год. 40 хв. було затримано та доставлено до пункту до пункту постійної дислокації;

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 310 від 09 жовтня 2023 року, солдата ОСОБА_3 зараховано на всі види забезпечення, який перебуває у розпорядженні командира частини, з 07 жовтня 2023 року, який повернувся після самовільного залишення військової частини;

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 312 від 11 жовтня 2023 року, солдат ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків, який перебуває у розпорядженні командира частини, з 11 жовтня 2023 року за посадою стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) (ВОС 100915П), який призначений на цю посаду наказом командира частини по особовому складу від 10 жовтня 2023 року №53о/с;

Згідно із рапортом оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, встановлено, що ОСОБА_3 доставлявся до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області об 11 год. 45 хв. 04 серпня 2023 року для опитування, а також о 10 год. 06 хв. 27 вересня 2023 року для проведення слідчих дій, що підтверджується копіями підтверджуючих записів у журналах обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Від допиту у судовому засіданні свідка сторони захисту командира стрілецької роти ОСОБА_10 . обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник відмовилися, оскільки такий не має можливості прибути у судове засідання.

Відмову сторони захисту від допиту свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні суд прийняв. При цьому передбачені КПК України заходи для забезпечення явки свідка у судове засідання судом вживалися.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дозволяє дійти таких висновків.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами.

Суд приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні вказаних свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою.

У суду немає підстав сумніватися у показаннях наведених свідків, оскільки вони дані під присягою, безпосередньо в судовому засіданні, будь-яких неприязних відношень із обвинуваченим, які могли вплинути на об`єктивність свідчень, судом не встановлено.

Крім цього, показання вказаних свідків узгоджуються також із дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_3 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, його дії кваліфіковані вірно, а тому вважає, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 :

Відповідно до службової характеристики командира т.в.о. командира стрілецької роти (резервної) від 26 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 зарекомендував себе з негативної сторони.

Згідно із довідкою ДУ «ТМО МВС України по Луганській області» Медична ВЛК № 571/ПС від 17 жовтня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 здоровий, придатний до військової служби.

Згідно із довідкою начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 не звертався за медичною допомогою.

Згідно із довідкою КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3»Харківської обласної ради від 07 листопада 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 за амбулаторною допомогою не звертався та на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно із довідкою КНП «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» Ізюмської міської ради Харківської області від 15 листопада 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 за обліковими даними за період часу з 06 квітня 2023 року по 07 жовтня 2023 року за допомогою до лікарів лікарні не звертався та на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно із довідками КНП «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Харківської обласної ради від 16 листопада 2023 року та 01 грудня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному (профілактичному) обліку до 01 грудня 2023 року не перебував.

Згідно із довідкою Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Луганській області від 20 жовтня 2023 року повідомлено, що інформація згідно обліків ІП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІКС ІПНП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , станом на 20 жовтня 2023 року відсутня.

Відповідно до вимоги № від 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року, за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Відповідно до квитанції №0.0..1 від 11 грудня 2023 року штраф за вказаним вироком ОСОБА_3 було сплачено у сумі 850 грн. 00 коп..

Відповідно до досудової доповіді, відділом № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, зроблено висновок про те що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середнього рівня, ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній, проблемних питань не виявлено. За таких підстав, відділ № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях вважає, що виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно із ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність всіх характеризуючи його обставин, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намірів, дані про особу обвинуваченого.

Згідно із роз`ясненнями, зазначеними у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом п. 2 згаданої Постанови, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд, призначаючи покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 є осудним, відповідно до ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Судом також враховано, позицію обвинувачення, яка наполягала на покаранні у виді позбавлення волі, висновки органу пробації, де ґрунтовно доведено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середнього рівня, ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній, проблемних питань не виявлено, виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе.

За таких обставин, з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, суд визнає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а також для звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України у суду відсутні, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, яким встановлено заборону застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Крім того, суд звертає особливу увагу на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_3 було скоєно 06 квітня 2023 року. З того часу пройшло півроку, однак ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, тривалий час був відсутній у військовій частині та не вживав будь-яких дій для повернення на службу, натомість був затриманий військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 за місцем свого проживання, що свідчить про негативне ставлення до служби та свого військового обов`язку, шкідливий приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що деморалізує інших військовослужбовців в цілому.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року та продовжений у подальшому ухвалами Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, слід залишити до набрання вироком законної сили, оскільки ОСОБА_3 призначається покарання у вигляді позбавлення волі, виконання якого пов`язане з його ізоляцією від суспільства, а також враховуючи, що ризики, які стали підставою для застосування і продовження запобіжного заходу, продовжують існувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 листопада 2023 року до дня набрання вироком законної сили включно, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Дію застосованого до ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1