Справа № 203/697/25
Провадження № 1-кс/0203/653/2025
УХВАЛА

11 лютого 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника заявника (захисника) адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу представника заявника (захисника) адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України,

встановив:

31.01.2025 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник заявника (захисник) адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі заявник, скаржник; представник заявника) із скаргою на постанову старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року, та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що слідчим не перевірені доводи заявників у повному обсязі, не зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, не з`ясовані, не проаналізовані обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, осіб, причетних до його вчинення. Тому заявник вважає, що слідчий зробив помилкові висновки щодо дійсних обставин кримінального провадження, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є безпідставною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 31.01.2025 року, судову справу №203/697/25, провадження №1-кс/0203/653/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 07.02.2025 року.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 11.02.2025 року надати суду матеріали кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року.

У судове засідання з`явився представник скаржника.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином, ухвалу суду в частині зобов`язання надати суду матеріали кримінального провадження № 0004615 від 01.12.2023 року не виконав.

Слідчий суддя на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд задовольнити скаргу, підстави звернення до суду із скаргою пояснив таким чином, як про це зазначено вище.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що у провадженні СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0004615 від 01.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року було закрито кримінальне провадження №0004615 від 01.12.2023 року, у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

За змістом постанови вказано, що у ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0004615 від 01.12.2023 року слідчим не виявлено достатніх доказів для продовження досудового розслідування, не здобуто жодних доказів щодо завідомо неправдивого повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину, що є обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення. Також слідчий вказав на те, що сплинули розумні строки та про підозру при проведення досудового розслідування не повідомлялось. Тому слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

При цьому слідчий послався на показання допитаних ним у кримінальному провадженні №0004615: потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також на показання потерпілої ОСОБА_9 , надані нею в рамках кримінального провадження №0000676 від 16.05.2022 року.

Суд зазначає, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування, а оскаржувану постанову не можна вважати вмотивованою.

Так, в оскаржуваній постанові слідчий не вказав, які слідчі дії, окрім допитів потерпілих та свідка, ним були проведені в рамках кримінального провадження №0004615, та які саме докази ним були зібрані, що дають йому підстави для висновку про ствердження відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Також суд враховує посилання представника скаржника на те, що ОСОБА_9 не була допитана в рамках кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року та слідчий не перевірив наявність або відсутність у неї авторських прав на момент повідомлення про злочин. Натомість слідчий безпідставно посилається на показання ОСОБА_9 , допитаної в якості потерпілої, в іншому кримінальному провадженні №0000676 від 16.05.2022 року. Крім того, заявник зазначив, що слідчий не виконав ухвали суду про тимчасові доступи до речей та документів ТОВ «Дімед», ФОП ОСОБА_9 , ДП «Український інститут інтелектуальної власності», не отримав протоколи тимчасового доступу та витребувану інформацію.

Водночас, незважаючи на вимоги КПК України, слідчий не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували б обставини, які були підставами для закриття кримінального провадження. Скаржник, своєю чергою, реалізуючи принцип змагальності, належним чином обґрунтував свої доводи та вимоги скарги, викладаючи підстави для скасування оскаржуваної постанови, які слідчим не спростовані.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав свій обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга представника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу представника заявника (захисника) адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0004615 від 01.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 17.02.2025 року о 17:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1