Справа № 283/2006/24
Провадження №1-кп/283/221/2024
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

за ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

20 серпня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони погодили, що 11.05.2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, за попередньою змовою групою осіб, з невстановленою особою, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що особи допускаються до керування машинами за наявності у них національного посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами відповідних категорій, яке видається у відповідності до «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста та допуску громадян до керування машинами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 1994 року № 217, вступив у попередню змову з невстановленою особою, з якою домовився про умови виготовлення на його ім`я підробленого посвідчення тракториста-машиніста та надав для цього невстановленій особі свої персональні дані, а саме копію свого паспорта громадянина України та фотокартку із зображенням власного обличчя, чим безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного з підробленням посвідчення.

В подальшому, в період часу з 11.05.2021 року по червень 2023 року, в невстановленому місці та у невстановлений спосіб, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи надані ОСОБА_6 особисті дані та фотокартку, виготовила підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 30.06.2018 року, виданого Держпродспоживслужбою в Київській області на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в АДРЕСА_2 , передала ОСОБА_6 подібне за зовнішніми ознаками до офіційного документа посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата видачі посвідчення 30.06.2018 року, орган, що видав Держпродспоживслужба в Київській області, з відміткою про дозвіл на керування машинами (тракторами) категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «С», «D1», «D2», «Е1», «Е2», бланк якого, згідно висновку експерта, не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України, і містить ознаки повної технічної підробки.

Після отримання від невстановленої досудовим розслідуванням особи підробленого посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 30.06.2018 року, ОСОБА_6 використовував його до 14.06.2024 року у власних цілях, а саме з метою керування машинами (тракторами) категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «С», «D1», «D2», «Е1», «Е2».

14.06.2024 року о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом трактора марки «NEWHOLLAND», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час зупинки працівниками СРПП відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області вказаного транспортного засобу та законної вимоги надати для перевірки документи, які дають право на керування транспортним засобом, діючи умисно, в особистих інтересах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке видане на його ім`я, є підробленим, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу як водія керованого ним транспортного засобу, пред`явив та надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 30.06.2018 року Держпродспоживслужбою в Київській області на ім`я ОСОБА_6 , з відміткою про дозвіл на керування машинами (тракторами) категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «С», «D1», «D2», «Е1», «Е2», бланк якого не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Відповідно до угоди дії ОСОБА_6 кваліфіковані наступним чином:

- за ч. 3 ст. 358 КК України за ознаками підроблення посвідчення, який видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Даною угодою узгоджено ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України узгоджено призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 років позбавлення волі.

Також узгоджено звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винність у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю. Він зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і згоден на затвердження угоди.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого, прокурора та захисника, які не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, які відповідно є нетяжким злочином та кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20 серпня 2024 року між ОСОБА_6 і прокурором, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду і розміру покарання.

Суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю один рік, оскільки обвинувачений щиро покаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 серпня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 3029 гривень 12 копійок.

Речові докази:

-посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане 30.06.2018 року Держпродспоживслужбою в Київській області на ім`я ОСОБА_6 та два DVD-R диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1