Справа № 308/3143/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000017

ВСТАНОВИВ

Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням у якому зазначає, що СВ Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 13 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

27.02.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання гр. ОСОБА_4 було виявлено та вилучено наступні речі , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11» у корпусі чорного кольору, який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ ICR 0182275 з пояснювальним написом, мобільний телефон марки «Iphone 6s» у корпусі рожевого кольору, який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ ICR 0182276 з пояснювальним написом, мобільний телефон марки «Samsung j5», який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ ICR 182277 з пояснювальним написом, мобільний телефон марки «Iphone 7» у корпусі чорного кольору, який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ RIC 2177918 з пояснювальним написом, закордонний паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ RIC 2177906 з пояснювальним написом.

28 лютого 2025 року постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 вищевказані речі визнано речовими доказами.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що вказані речі вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

А тому з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на вищезазначені речі.

Прокурор на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якому зазначив, що подане клопотання підтримує повністю та просить задовольнити з підстав та обгрунтування, наведених у ньому.

ОСОБА_7 та його захисник на розгляд клопотання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду такого були повідомлені.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У клопотанні слідчий зазначає, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

До клопотання слідчим долучено постанову слідчого від 28.02.2025 року про визнання вищеперерахованих речей речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000017 від 02.12.2022 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, у постанові про визнання вказаних предметів речовими доказами відсутнє будь-яке обгрунтування за якими критеріями вказані речі віднесені до речових доказів.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що обшук за адресою: АДРЕСА_1 , проводився на підставі ч.3 ст. 233 КПК України.

Водночас, згідно з ухвалою слідчого судді від 07.03.2025 року справа № 308/3143/25 у задоволені клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , який фактично проведено 27.02.2025 рокуна підставі ч. 3 ст. 233 КПК України - відмовлено.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати серед іншого правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

За положенням ч. 2 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

За ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В силу положень ч. 2 ст. 233 КПК України, вилучені 27.02.2025 року, предмети, є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, і відповідно законні підстави для накладення арешту на майно (збереження речових доказів) у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст.ст. 170-173 КПК України, для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000681 від 02.12.2022 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1