04.03.25
Справа №635/11/25
Провадження по справі 1-в/635/293/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 БЕРЕЗНЯ 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) щодо вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 . 1971 року народження, відповідно до вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія» за сукупністю вироків. Зокрема. вироком від 02.12.2021 Зміївського районного суду Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 років позбавлення волі до якого в порядку статті 71 КК України приєднане 6 місяців, що є частиною невідбутого покарання у виді 3 років, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 за частиною 3 статті 185 КК України, і остаточно у виді позбавлення волі на строк 3 роки і шість місяців.

Адміністрація ДУ «ТВК» просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за епізодами, вартість завданої шкоди, яких не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення кримінального порушення за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2021 за ст. 185 ч. 2 КК України.

Від засудженого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 - 2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Відповідно до вироку від 02.12.2021 Зміївського районного суду Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України ОСОБА_4 14.04.2021 вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 1096,50 грн., його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а розмір викраденого складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01.01.2021 року - 2270 грн). Відтак засуджений має бути звільнений від призначеного за цим вироком покарання.

Суд зазначає, що якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Відповідно до вироку Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року за частиною 3 статті 185 КК України ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України за те, що 27.11.2019 вчинив таємне викрадення чужого майна. Поєднане з проникненням до приміщення та сховища, вчинене повторно на суму 3177,39 грн. Розмір викраденого складає суму більшу двох неоподатковуваних доходів громадян ( станом на 01.01.2019- 1921 грн.).

Отже, суд вбачає, що ОСОБА_4 може бути звільнений від призначеного покарання за одним вироком із сукупності, після чого суд має визначити остаточне покарання без урахування вироку від 02.12.2021 Зміївського районного суду Харківської області, яким йому призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Від призначеного покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року у виді 6 місяців позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 звільнений бути не може, оскільки кримінальне правопорушення продовжує вважатися кримінально караним.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 років позбавлення волі вироком від 02.12.2021 Зміївського районного суду Харківської області.

Водночас, за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року за частиною 3 статті 185 КК України ОСОБА_4 також засуджений за вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінально-караним діянням, з огляду на що за цим вироком ОСОБА_6 слід вважати засудженим за ч.3 ст.185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, а посилання в резолютивній частині вироку від 02.12.2021 на ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання слід виключити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) щодо вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 . 1971 року народження, відповідно до вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,- задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 . 1971 року народження, від покарання, призначеного йому вироком від 02.12.2021 Зміївського районного суду Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_3 . 1971 року народження таким, що засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, а посилання в резолютивній частині вироку від 02.12.2021 на ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання слід виключити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1