Справа № 681/408/25
Провадження 1-кп/681/56/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000151 про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Красний Мак Бахчисарайського району Кримської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має 3 (трьох) неповнолітніх дітей, раніше засуджений вироком Полонського районного суду від 30.08.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 бувши засудженим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин.

Так, він засуджений вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 30.08.2024, який набрав законної сили 30.09.2024, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

З метою виконання вироку суду провідним інспектором Шепетівського PC № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_2 24.10.2024 вручено направлення про відбування покарання в Полонській міській раді Шепетівського району Хмельницької області з 28.10.2024, ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування.

Розпорядженням голови Полонської міської ради № 275/2024 від 24.10.2024 ОСОБА_2 прийнято в Новолабунський старостинський округ Полонської ОТГ для відбування громадських робіт.

Відповідно до погодженого Новолабунським старостинським округом Полонської ОТГ та Шепетівським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області переліком робіт, які виконуватиме ОСОБА_2 , на нього покладено обовязок з прибирання території, роботи по благоустрою та підсобні роботи.

Відповідно до графіків виходу на роботу, ОСОБА_2 зобовязаний виконувати ці роботи по 4 години в день з 28.10.2024 та цього ж дня розпочинати відбування призначеного покарання.

У період часу з 28.10.2024 по 30.11.2024 ОСОБА_2 відпрацював 80 годин громадських робіт.

Надалі він, у порушення ч. 3 ст. 40 та ст. 37 КВК України, умисно, без поважних причин, шляхом відмови, ухилився від виконання невідбутої частини покарання у виді 120 годин громадських робіт, призначеного вироком Полонського районного суду від 30.08.2024.

Зазначеними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не заперечує встановлені досудовим розслідуванням обставини й згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , в якій підозрюваний зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Крім того, у вказаній вище заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому розяснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Також у цій заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами й згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, згоден із встановленими під час дізнання обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутності сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд вважає, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, доходить до висновку, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з погляду належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, доведена повністю поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, мотиви і причини його скоєння, дані про особу обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, а також враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, сталі соціальні зв`язки та утримує трьох неповнолітніх дітей, однак має негативну характеристику за місцем проживання, суд доходить до висновку про необхідність призначення для ОСОБА_2 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Окірм того, суд доходить до висновку про необхідність, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 30.08.2024 з розрахунку, визначеному п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, останній, відповідно до ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і 6 місяців, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обовязків періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання немає.

Керуючись наведеним, ст.ст. 370, 374, 381, 382, 394 КПК України суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полонського районного суду від 30.08.2024, та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 15 (пятнадцяти) днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні, запобіжний захід відносно обвинуваченої особи у цьому кримінальному провадженні не обирався, процесуальні витати у справі відсутні.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4