Справа № 348/531/25
Номер провадження 1-кп/348/208/25
УХВАЛА

(про призначення судового розгляду)

07 березня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 000003 за обвинувальним актом від 05.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до суду 05.03.2025 із Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

В ході досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін якого закінчується 09.03.2025.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.03.2025 призначено підготовче судове засідання.

Від прокурора поступило письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що 08.01.2025 на підставі ст.ст. 276, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 09.03.2025, без визначення застави.

05.03.2025 скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, ризик незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину, що може спонукати його переховуватися від суду. Також на користь вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 не має постійного місця праці та постійного джерела доходів.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, підтверджується тим, що він знає повні анкетні дані потерпілого, проживає з ним в одному населеному пункті, і він, перебуваючи на волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти тиск на потерпілого.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній вчинив умисний тяжкий насильницький злочин, до вчинення злочину неодноразово конфліктував з потерпілим та вчиняв відносно нього насильницькі дії, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, та з огляду на наявність у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ст. 178 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому наявні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також при продовженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави просить не визначати розмір застави, оскільки даний злочин було вчинено обвинуваченими із застосуванням насильства щодо потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Також прокурор підтримав подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, та просив його задоволити.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. У вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду. При цьому не заперечив щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, оскільки тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, прокурором не доведено належними доказами продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має дружину та двох дітей, одна з яких неповнолітня, працює по тимчасових заробітках та утримує сім`ю, тобто має міцні соціальні зв`язки. Просив відмовити в задоволенні даного клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який цілком забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Підтримав думку свого захисника щодо клопотання прокурора, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки наміру переховуватися від суду, впливати на потерілого, чи вчиняти інші злочини у нього немає. Також зазначив, що має дружину та двох дітей, одна з яких неповнолітня, які перебувають на його утриманні.

Вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, та не підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, та вимог КПК України, судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні.

Також згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років .

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які виразились у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Санкція вказаного кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу. Також до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 09.03.2025.

У вказаній ухвалі слідчого судді визнано доведеним існування ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу ним на потерпілого у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на п`яти до восьми років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для його переховування від суду. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення. Також суд враховує, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та постійного джерела доходів.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик впливу на потерпілого по даному кримінальному провадженні є вагомим та продовжує існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 відома особа та анкетні дані потерпілого, вони проживають в одному населеному пункті, судовий розгляд кримінального провадження лише розпочався та потерпілий ще не був допитаний в ході судового розгляду, тому перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із потерпілим, і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, обвинувачений ОСОБА_5 може здійснювати вплив на потерпілого з метою спонукання його до зміни показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого насильницького злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, раніше вчиняв із потерпілим конфлікти, та перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, може продовжувати конфліктувати з потерпілим та вчиняти відносно нього дії насильницького характеру, що свідчить про його суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків є безпідставним, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_5 статусу обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та доведених ризиків, відомостей щодо особу обвинуваченого, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою суд дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особистого зобов`язання; особистої поруки; застави; домашнього арешту) не зможе запобігти ризику можливої позапроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на що посилається сторона захисту, суд вважає необгрунтованими, оскільки враховує характер обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого ОСОБА_5 , та наявність ризиків переховування, незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Застосування вказаного заходу забезпечення може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі, в тому числі надати можливість обвинуваченому незаконно впивати на потерпілого з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо можливого застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави суд зазначає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1. ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства (умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, а також враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, його майновий стан, та інші обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені ризики переховування обвинувачених від суду, впливу на потерпілого по кримінальному провадженню, та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно продовжити щодо нього застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк на 60 днів без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст. 42, 176, 177, 183, 314, 315, 334, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта від 05.03.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000003 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (м. Надвірна, вул. Мазепи, буд. 35, Івано-Франківської області) на 17 березня 2025 року о 11:00 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Про час та місце розгляду справи повідомити учасників процесу.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 год. 00 хв. 05 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання. Інші учасники мають право отримати її копію в суді.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1