Справа № 947/8060/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 року у справі № 947/8060/24, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 року у справі № 947/8060/24.

Заявник зазначає, що 11.03.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно в тому числі на грошові кошти у сумі 28 550 доларів США та 4160 євро. Заявник зазначає, що гроші кошти належать третій особі, а саме ОСОБА_4 13.08.2024 року до Роздільнянського районного суду Одеської області направлено обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000239 та 05.11.2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області виніс вирок, при цьому валютні кошти як речові докази з матеріалами кримінального провадження не передавались. А за такого просить суд скасувати арешт та повернути грошові кошти власнику майна.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав доводи клопотання та просив їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, направив заперечення щодо задоволення клопотання, вказавши, що 13.08.2024 року обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000239 від 13.07.2023 року направлено до Роздільнянського районного суду Одеської області, при цьому прокурор зазначає, що вилучені речові докази перебувають в матеріалах кримінального провадження №0000880 яке 08.07.2024 року виділено з матеріалів кримінального провадження №0000239 від 13.07.2023 року.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2023 за №0000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 року у справі №947/8060/24 було накладено арешт на майно, на майно в тому числі на грошові кошти у сумі 28 550 доларів США та 4160 євро.

13.08.2024 року обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000239 від 13.07.2023 року направлено до Роздільнянського районного суду Одеської області.

05.11.2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області виніс вирок відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.240 КК України та вирішена доля речових доказів, а саме камінь-вапняк у кількості 6куб.м, мотоблок 2-х колісний Z-16; мотоблок б/н 4-х колісний; пилу з цепом від каменерізної машини; мобільний телефон Huawei P smart +, з сім картою, після набрання вироком законної сили, конфіскувати в дохід держави; транспортний засіб «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили, повернуто власнику.

З реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000239 від 13.07.2023 року вбачається речових доказів щодо вилученого майна в ході обшуку 11.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 не долучалось.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що як зазначає прокурор вилучені речові докази перебувають в рамках кримінального провадження №0000880, було достатньо часу для огляду вилученого майна, а з моменту вилучення пройшов значний час більше 8 місяців, підозра у цьому кримінальному провадженні відсутня, а тому продовження дії арешту на майно позбавляє можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому на даний момент відпала необхідність у накладенні арешту на майно, а тому після скасування арешту майна його слід повернути особі у якої вони були вилучені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 року у справі № 947/8060/24 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 року у справі № 947/8060/24 на майно, а саме:

-грошові кошти у сумі 28 550 доларів США та 4160 євро.

Зазначене майно повернути особі у якої воно вилучене або її представнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000880.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1