Справа № 953/9211/23
н/п 1-кс/953/9009/24
"12" грудня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
11 грудня 2024 року на адресу суду від процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 надійшли заперечення про скасування арешту майна, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , посилаючись на те, що вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 майно грошові кошти визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Зауважив на тому, що скасування арешту на це майно може призвести до знищення, втрати чи пошкодження такого майна, що у подальшому унеможливить встановлення відомостей, які мають важливе значення для подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження.
Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності.
Прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядається не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі заявника та слідчого, для не порушення строків розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
грошові кошти в загальній сумі 9600 доларів США, зокрема 94 купюри номіналом 100 доларів США, а саме: (KN40027019A; KF11615126C; KD04466097C; KB08327567C; KN22305329A; KK22710645C; KB70906961J; KB23205797Q; KB04117443M; HB32935141I; KB49190544B; KB48486073B; HL54378563G; HC65897421A; KB25551785L; KL71042039D; KB17261664F; LD71793985B; MB27640168F; PE93478771C; PE93478769C; ME02280582A; LL01895659J; PC03288402A; PE26223265A; LF12769833A; MB26747433S; LA42080106A; PD68553594B; LB17882258D; LB41889853C; LB90033414D; LB50680248U; LK91359037A; PF18120071K; PG53086845B; PE93478770C; LF05349331B; MF18581590G; ML32823722E; PF18120063K; LF12769832A; PG53086906B; LB51060960H; LG97343842C; LB44211485J; LG13289062A; LB51426118U; PK21768662E; MK05985950C; ML32823720E; LK91981347E; LB51426117U; LB33556812A; LK91981350E; LK81812730A; LB72925581K; LG13289063A; ML93097900C; PB94831853A; LF09834045K; PE51233200D; MB64146430N; PH79721387A; LB56162178G; LB64117582W; MF40358605A; LA11797045B; PD07718978C; LB51426112U; LB08795557B; ML32822884E; PF39511377F; PE68785002C; LB03915099D; PG40971976B; LG97343846C; PL30103743B; LB78587414M; PF29130732J; PH79714562A; MK56007088C; LB80384973H; PE78236652A; MB36897987F; MF39529756A; PF39234874K; PB63029024M; PH79714596A; PH11186198B; PH11186197B; ML46399822C; MB55189793C; ML91574537C); грошові кошти номіналом 50 доларів США, а саме: (JB15643202B; MJ06018164A; MJ02235437A; MB58112349A).
Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року при накладенні арешту на вищевказане майно слідчий суддя виходив з того, що вилучене під час обушку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тобто захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Перевіряючи наявність підстав для скасування арешту, слідчий суддя виходить з таких міркувань.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт/скасування арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано..
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Як вбачається із змісту клопотання, власник майна посилається у тому числі на необґрунтованість накладення арешту на грошові кошти, з тих підстав, що він не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а вилучені грошові кошти є його особистою власністю та не містять на собі слідів кримінального правопорушення, а тому не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, із заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); належністю майна певній особі; належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.
Зі змісту ухвали слідчого судді від 20 листопада 2023 року вбачається, що станом на день розгляду клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у цьому кримінальному провадженні, у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що під час розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Варто наголосити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана не обґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи у тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З аналізу викладеного вбачається, що позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.
Підставою для скасування арешту майна, відповідно до змісту клопотання про скасування арешту майна, є те, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що грошові кошти, на які ухвалою слідчого судді накладено арешт, набуті злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є предметом вчиненого злочину, та що вони мають доказове значення для кримінального провадження.
Слідчий суддя зауважує на тому, що станом на день розгляду вказаного клопотання орган досудового розслідування не надав будь-яких конкретних даних та належних доказів про те, що вилучені 06 листопада 2023 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 грошові кошти, що належать останньому, здобуті злочинним шляхом, а тому доходжу висновку, що вилучені під час обшуку грошові кошти мають законне джерело свого походження.
Враховуючи вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власника майна належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна на грошові кошти загальною сумою 9600 доларів США, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-236, 309, 372 КПК України,
грошові кошти в загальній сумі 9600 доларів США, зокрема 94 купюри номіналом 100 доларів США, а саме: (KN40027019A; KF11615126C; KD04466097C; KB08327567C; KN22305329A; KK22710645C; KB70906961J; KB23205797Q; KB04117443M; HB32935141I; KB49190544B; KB48486073B; HL54378563G; HC65897421A; KB25551785L; KL71042039D; KB17261664F; LD71793985B; MB27640168F; PE93478771C; PE93478769C; ME02280582A; LL01895659J; PC03288402A; PE26223265A; LF12769833A; MB26747433S; LA42080106A; PD68553594B; LB17882258D; LB41889853C; LB90033414D; LB50680248U; LK91359037A; PF18120071K; PG53086845B; PE93478770C; LF05349331B; MF18581590G; ML32823722E; PF18120063K; LF12769832A; PG53086906B; LB51060960H; LG97343842C; LB44211485J; LG13289062A; LB51426118U; PK21768662E; MK05985950C; ML32823720E; LK91981347E; LB51426117U; LB33556812A; LK91981350E; LK81812730A; LB72925581K; LG13289063A; ML93097900C; PB94831853A; LF09834045K; PE51233200D; MB64146430N; PH79721387A; LB56162178G; LB64117582W; MF40358605A; LA11797045B; PD07718978C; LB51426112U; LB08795557B; ML32822884E; PF39511377F; PE68785002C; LB03915099D; PG40971976B; LG97343846C; PL30103743B; LB78587414M; PF29130732J; PH79714562A; MK56007088C; LB80384973H; PE78236652A; MB36897987F; MF39529756A; PF39234874K; PB63029024M; PH79714596A; PH11186198B; PH11186197B; ML46399822C; MB55189793C; ML91574537C); грошові кошти номіналом 50 доларів США, а саме: (JB15643202B; MJ06018164A; MJ02235437A; MB58112349A).
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1