ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3093/24
Провадження №1-кс/477/1384/24
УХВАЛА

про арешт майна

19 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 подане у кримінальному провадженні №0001039 від 12 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України, про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2024 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001039 від 12 грудня 2024 року із клопотанням про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 13 грудня 2024 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за адресою фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення невстановленою особою з використанням електронно-обчислювальної техніки, крадіжки в особливо великих розмірах, про що 12 грудня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0001039 за частиною п`ятою статті 185 КК України.

13 грудня 2024 року, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено чорнові записи, мобільна та комп`ютерна техніка, що могли використовуватися для вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вилучене майно може бути засобами та знаряддям злочину і може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі. Просив його задовольнити з підстав вказаних у клопотанні.

ОСОБА_4 , як володілець вилученого майна в судове засідання також не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001039 від 12 грудня 2024 року кваліфіковане за частиною п`ятою статті 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 05 грудня 2024 року невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, з використанням електронно-обчислювальної техніки вчинила крадіжку, в особливо великих розмірах, чим спричинила матеріальний збиток.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що він в період 2014 2015 років, придбав 14,00954945 BTC «Bitcoin», які почав зберігати в особистому електронному гаманці, при цьому, для зберігання вказаної криптовалюти, ОСОБА_5 придбав відповідну флеш карту, на яку були поміщенні відповідні «Bincoin», яку почав зберігати при собі.

04 грудня 2024 року ОСОБА_5 перебував у своєму кабінеті за адресою: м. Миколаїв, провулок Транспортний, 1-А, де з метою перевірки наявності криптовалюти намагався зайти до свого електронного гаманця за допомогою відповідного пароля. ОСОБА_5 дістав флеш карту «холодного гаманця Trezor», вставив в свій особистий ноутбук, та для подальшої допомоги у електронному гаманці звернувся за допомогою до ОСОБА_6 , в ході спілкування ОСОБА_5 зрозумів, що вона в цьому нічого не розуміє. В цей час поряд перебував ОСОБА_7 , який почув розмову та почав підказувати ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_8 запевнив, що зможе допомогти у даному питанні.

Приблизно об 11:00 год. ОСОБА_5 запросив до себе в службовий кабінет на допомогу ОСОБА_9 , де попросив останнього допомогти. ОСОБА_8 сів за комп`ютер ОСОБА_5 , після чого останній надав ОСОБА_10 флеш карту та Seed-фрази, які складалися із набору слів, необхідних для відновлення та входу у гаманець, які були записані у ОСОБА_5 у відповідному порядку на паперовому аркуші.

ОСОБА_8 почав у випадковій послідовності вводити Seed-фрази, при цьому, його мобільний телефон лежав біля нього. На думку ОСОБА_5 ОСОБА_8 міг здійснити фотознімок у будь який момент, оскільки, ОСОБА_5 постійно у кабінеті не був, виходив та заходив по службовим справам на декілька хвилин, приблизно через годину ОСОБА_8 закінчив, ОСОБА_5 підтвердив пароль, після чого все запрацювало, та ОСОБА_8 пішов.

12 грудня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 приблизно о 07:30 годині, вирішив знову перевірити електронний гаманець, і виявив, що 05 грудня 2024 року приблизно о 19:03 год. було здійснено 13 транзакцій на 13 різних гаманців, остання з яких була здійснена на 14-й гаманець о 19:46, таким чином, з особистого електронного гаманця ОСОБА_5 було здійснено крадіжку 14,00954945 BTC «Bitcoin», що еквівалентно 1 334 143,40 доларів США.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що у період часу з 19:03 год. по 19:46 год. 05 грудня 2024 року, криптовалюту «Bitcoin» у загальній кількості 14,00954945, що еквівалентно на момент викрадення приблизно 1 334 143,40 доларів США було викрадено з флеш карту «холодного гаманця «Trezor»», за допомогою раніше отриманої Seed-фрази, при отриманні якої надається можливість здійснити віддалений доступ з подальшою можливістю переведення на інші електронні гаманці.

З огляду на встановленні органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, вбачається що до його вчинення може бути причетним ОСОБА_4 , з огляду на що за місцем її проживання можуть знаходитись речі та документи, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

13 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді від 12 грудня 2024 року здійснено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено чорнові записи, мобільний телефон та ноутбук, належні ОСОБА_4 , які могли виступати як знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, а також містити в собі інформацію що стосується обставин вчинення кримінального правопорушення.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 13 грудня 2024 року, вилучене під час проведення обшуку майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0001039 від 12 грудня 2024 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За системним тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи, розташованого за адресою: в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України, які полягають у вчиненні невстановленою особою з використанням електронно-обчислювальної техніки, крадіжки в особливо великих розмірах, що в силу пункту 1 частини третьої статті 132 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості.

Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна в особливо великих розмірах, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні особи, зокрема, ОСОБА_4 .

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у вчиненні кримінального правопорушення виготовленні.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час проведення обшуку майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інформація, яка міститься на вилученій у ОСОБА_4 мобільній та комп`ютерній техніці, що була вилучена під час обшуку може містити інформацію щодо предмету доказування у кримінальному провадженні, а саме зафіксовану інформацію, яка підтверджує здійснення діяльності пов`язаної із викраденням 14,00954945 BTC «Bitcoin», що еквівалентно 1 334 143,40 доларів США та може мати суттєве значення для встановлення інших обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 13 грудня 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за адресою фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване в АДРЕСА_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-Блокнот із чорновими записами;

-Три аркуші паперу формату А4 з чорновими записами;

-мобільний телефон, марки «МОТО», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

-ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору із зарядним пристроєм до нього.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11