Справа № 738/403/25
№ провадження 1-в/738/87/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - Волошиної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ,

за участю:

секретаря судового засідання Іванько А.С.

учасників судового розгляду:

прокурора Бубнової О.В.,

захисника Омельяненко Л.І.,

засудженого ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року та вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2023 року, зміненого вироком Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні просили клопотання установи виконання покарань задовольнити.

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився.

Встановлені судом обставини.

Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року, який набрав законної сили 18 травня 2023 року, ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року, який набрав законної сили 04 серпня 2023 року, ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 2 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахується з моменту затримання ОСОБА_1 та після набрання вироком законної сили.

Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року, більш суворим, призначеного даним вироком, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання рахується з моменту його затримання.

Вироком Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Новомиргородського районного суду Кровоградської області від 03 серпня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_2 покарання скасовано. ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_1 за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання призначеного за даним вироком, зараховано відбуте ним покарання, призначене за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року, та призначено покарання у виді 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року, та остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.

В решті вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_1 затриманий 05 червня 2024 року на виконання вироку Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається з вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 30 березня 2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, яке полягало у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) на суму 360 гривень.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1342,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність становив 2684,00 (1342,00 * 2 = 2684,00).

Відтак, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_1 вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року за ч.1 ст.190 КК України, наразі не може вважатися кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, яким заволодів ОСОБА_1 шляхом зловживання довірою, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Як вбачається з вироку Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року при призначенні остаточного покарання ОСОБА_1 із застосуванням ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що згідно з вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 засуджений за вчинення 30 березня 2023 року кримінального правопорушення, яке полягає у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вартість майна, яким він заволодів, становила суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день його вчинення, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись п.13 ч.1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 74 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ - задовольнити.

Вироки Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року та вирок Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року:

Звільнити засудженого ОСОБА_1 від покарання, призначеного за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2023 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, негайно.

Вважати ОСОБА_1 таким, що засуджений вироком Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_1 за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання призначеного за даним вироком, зарахувати відбуте ним покарання, призначене за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року, та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21 березня 2025 року.

Суддя Н.В.Волошина