ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6553/24

Провадження № 1-в/210/1067/24

19 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) заяву засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, не працював, неодружений, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений: 1) 05.09.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України на строк 6 місяців арешту. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.11.2023 року вирок залишено без змін, 2) 06.02.2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України, строк 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 71 ч.1, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 05.09.2023 року призначити остаточний строк 2 роки 4 місяці обмеження волі. Зарахувати у строк покарання перебування під вартою з 06.02.2024 року до вимог ст. 72 КК України, 58 ч.2 КВК України. Відбуває покарання в ДУ "Криворізька виправна колонія (№ 80)",

початок строку відбування покарання 27.03.2024 року, кінець 06.06.2026 року,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України),

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України).

Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» не підтримав заяву засудженого, оскільки він лише стає на шлях виправлення.

ОСОБА_5 свою заяву підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що став на шлях виправлення, характеризується позитивно, не працює, оскільки має проблеми зі здоров`ям.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, вважав її подачу передчасною. Зазначив, що обов`язковою умовою відбування покарання у виді обмеження волі є залучення до праці, однак засуджений свідомо відмовився від роботи під час відбування покарання в ДУ "КВК №80".

Обставини, встановлені судом.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80». Засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 вересня 2023 за ч.1 ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року вирок залишено без змін. Також ОСОБА_5 засуджений 06 лютого 2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.1 ст.126-1 КК України на строк 2 роки обмеження волі. На підставі ст.71 ч.1, ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 05.09.2023 року та призначено остаточний строк 2 роки 4 місяці обмеження волі. Зарахувано у строк покарання перебування під вартою з 06.02.2024 року до вимог ст. 72 КК України, ч.2 ст. 58 КВК України.

У місцях позбавлення волі знаходиться з 15.01.2024 року. Під час утримання в установі виконання покарань №3 характеризується посередньо, стягнення та заохочень не мав. З 27.03.2024 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія №80». За час відбуття покарання характеризується посередньо, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою встановлення неслужбових стосунків. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим. Участь у роботі самодіяльних організацій, що діють в установі, не бере. Зв`язки з рідними підтримує шляхом телефоних переговорів та побачень.

04.10.2024 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме лише стає на шлях виправлення, засудженому було відмовлено в заміні покарання більш м`яким.

Згідно вироку суду, виконавчих листів до установи не надходило.

Заохочень не має взагалі, має два стягнення, одне з яких не погашено. Останнє стягнення - 17.11.2024 року - 10 діб ДІЗО - знаходився в наркотичному сп"янінні.

Мотиви та висновку суду

Згідно до положень частин 1, 3 статті 82 Кримінального кодексу України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні не відбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року визначено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Розглядаючи подання щодо застосування більш м"якого покарання до засудженого та оцінюючи ступінь його виправлення, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, що є безумовною підставою для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, матеріалами та документами особової справи не підтверджено, про що свідчить наступне.

Встановлено, що засуджений протягом строку відбування покараннязаохочень не має взагалі, має два стягнення, одне з яких не погашено.

ОСОБА_5 характеризується посередньо. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим у зв`язку із чим і не мав доходів.

Суд зазначає, що в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

З дослідження щоденника індивідуальної роботи з засудженим вбачається, що засуджений не працевлаштований, до засудженого недоцільно застосовувати заходи заохочення, станом на 04.10.2024 року ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Дані факти не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження виправлення засудженого не наведено, та не надано при розгляді клопотання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.

Крім того, суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його праці за весь період відбування покарання, який не мав заохочень, має два стягнення, з призначеного покарання фактично відбув одну третини, враховуючи те, що засуджений за оцінкою ступеня виправлення станом на жовтень 2024 року лише стає на шлях виправлення, суд вважає заміну не відбутої частини покарання більш м`яким передчасною.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обмеження волі - це покарання, що полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці (статтею 61 КК України).

Однак, як встановлено під час судового розгляду, засуджений, не дивлячись на те, що в ДУ "КВК № 80" є можливість працевлаштуватись та отримувати дохід, відмовився працювати.

На думку суду, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, більш ніж на півтори роки, з огляду на тяе, що засуджений не виявив бажання бути працевлаштованим, лише стає на шлях виправлення, а так само і характер злочинів, вчинених ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому суд приходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому заяву засудженого ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.ст.7, 117, 392, 370,393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст.82 КК України, ст.6 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому. Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20 грудня 2024 року о 08 год.40 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1