справа № 631/186/25
провадження № 1-кп/631/106/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2025 року під № 0000048, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Шилівка, Зіньківського району, Полтавської області, громадянка України, заміжня, має на утриманні 2 малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2025 року близько 05:00 години, точний час як у ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , маючи намір на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_8 , прийшла до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де, реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом вільного доступу підійшла до прилеглої до вказаного домоволодіння господарчої споруди - сінника, виконаної із дерев?яних балок та листів шиферу, в якій зберігались 120 тюків сіна.

Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обравши метод підпалу, як спосіб знищення чужого майна, що є загально-небезпечним способом, дістала коробку сірників та шляхом запалювання сірника об коробку здійснила підпал сухого сіна, яке зберігалося всередині господарської споруди - сінника, в результаті чого виникла пожежа. Після чого, з метою приховання слідів злочину кинула коробку сірників у виникле полум?я, а сама побачивши, що сінник горить, покинула місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши своїми умисними злочинними діями матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок знищення вогнем господарської споруди сінника - 1600 грн, 100 тюків сіна лугового, вагою 15-20 кг - 7000 грн, 20 тюків сіна люцерни, вагою 15-20 кг - 1450 грн, на загальну суму 10 050 грн.

27 лютого 2024 року прокурор Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000048 від 12 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України, добровільно, за ініціативи підозрюваного уклали угоду про визнання винуватості.

За умовами цієї угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України, у повному обсязі, та всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченій буде призначено покарання за ч. 2 ст. 194 КК України 3 роки позбавлення волі та за приписами ст. 75 КК України застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що встановлені приписами ст. 473, 476 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнала себе винуватою у вчиненні злочину, дала згоду на застосування узгодженого з прокурором виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Зазначила, що розуміє свою провину, щиро кається.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 вважала, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах її підзахисної, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченій.

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, а потерпілою надана письмова згода прокурору на укладення угоди, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка 27 лютого 2024 року надала прокурору Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 згоду на укладення угоди про визнання винуватості між ним та підозрюваною ОСОБА_4 , у підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої просила провести підготовче судове засідання без її участі.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оскільки, згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України є тяжким злочином, потерпіла надала згоду на укладання угоди, відтак, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди унормований положеннями ст. 474 КПК України.

Суд, на виконання приписів ст. 474 КПК України, шляхом проведення у судовому засіданні опитування учасників судового провадження, переконався що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд ураховує що ОСОБА_4 має постійне місце мешкання та реєстрації, заміжня, має на утриманні двох неповнолітній дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання, раніше не судима.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє суб`єктам угоди самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Проте, суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

За угодою, у кримінальному провадженні, що роглядається, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, зазначила, що жалкує про вчинене, розуміє свою винуватість і готова нести відповідальність.

Зазначене підтвердила захисник обвинуваченої ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував вказаного.

У зв`язку з викладеним, суд визнає кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу правильною та з урахуванням умов угоди призначає їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ураховуючи характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченої після скоєного, ставлення обвинуваченої до вчиненого, наявність у обвинуваченої постійного місця реєстрації та проживання, наявність на утриманні 2 малолітніх дітей, те що на тепер обвинувачена є єдиним годувальником у родині (зі слів ОСОБА_4 , вона неофіційно працює, чоловік хворіє після поранення на військовій службі), беручи до уваги відсутність претензій з боку потерпілої, суд вважає за можливе та за доцільне надати обвинуваченій можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме:

пожежне сміття, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 підлягає знищенню;

чоботи чорного кольору та халат різнокольоровий, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 слід повернути власнику ОСОБА_4 .

Витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/1319-ПТ від 22 січня 2025 року у розмірі 9550,80 грн, судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-25/1379-ФХД від 21 січня 2025 у розмірі 4775,40 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України потрібно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Захід забезпечення кримінального провадження застосований на стадії досудового розслідування, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2025 року на пожежне сміття, чоботи чорного кольору та халат різнокольоровий, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, треба скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відмови у затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2025 року прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000048 від 12 січня 2025 року, та обвинувачною ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/1319-ПТ від 22 січня 2025 року у розмірі 9550,80 грн, судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-25/1379-ФХД від 21 січня 2025 у розмірі 4775,40 грн, а разом 14326,20 грн (чотирнадцять тисяч триста двадцять шість грн 20 коп).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

пожежне сміття, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 знищити;

чоботи чорного кольору та халат різнокольоровий, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати, застосований на стадії досудового розслідування захід забезпечення, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2025 року на пожежне сміття, чоботи чорного кольору та халат різнокольоровий, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, потерпілій та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1