ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/569/25 Справа № 191/768/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №001422 від 03.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 15 квітня 2025 року, з визначенням застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот гривень). Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави покладено відповідні обов`язки.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Слідчим суддею визнано доведеним ризики: переховування; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності. Зазначено, що про вагомість вказаних ризиків свідчить тяжкість, обставини та характер інкримінованого злочину, який вчинено особою військовослужбовцем під час воєнного стану, проти порядку несення військової служби, а тому з огляду на тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному останній з метою уникнення від відповідальності може переховуватись від слідства та суду.

Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, соціальні зв`язки та наявність утриманців, а також його майновий стан.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а ніж визначена застава з урахуванням обставин кримінальних правопорушень не зможе запобігти вищевказаним ризикам та не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В апеляції:

- захисник просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року.

По суті апеляційних вимог просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, про те, що необізнаність з мотивами суду перешкоджала своєчасному складанню змістовної апеляційної скарги та вказує, що стороною захисту повний текст судового рішення отримано 18.02.2025 року, після чого подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про недоведеність заявлених ризиків, та неврахування даних про особу підозрюваного, який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, самостійно утримує неповнолітню дитину. Розмір визначеної застави вважає завідомо непомірним.

Зазначає, про порушення права на захист, оскільки підозрюваного було фактично затримано о 06 годині 50 хвилин, однак при цьому центр надання безоплатної правничої допомоги повідомлено об 11 годині 25 хвилин. Вказує про те, що в матеріалах справи, відсутні доручення про надання дозволу оперативним підрозділам на допит свідків та інші процесуальні дії, які на думку захисту проведені неуповноваженою особою, а тому не слугують доказами обґрунтованості підозри.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, враховується, що копію повного тексту стороною захисту отримано 18.02.2025 року, при цьому необізнаність з мотивами суду перешкоджала своєчасному складанню вмотивованої апеляційної скарги, а тому вказані обставини є поважними, у зв`язку з чим з метою доступу до правосуддя і забезпечення права на захист пропущений строк підлягає поновленню.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати з мотивів, наведених у скарзі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевірив доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001422 від 03.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованісті підозри» та усталену практику Європейськогосуду зправ людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначеноу рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробивби висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджується, зокрема: повідомленням про злочин та витягом з ЄРДР. Про те, що з 01.09.2022 року солдат ОСОБА_6 перебуває за межами військової частини без законних на те підстав;рішенням командира в/ч НОМЕР_1 про проведення службового розслідування; акту службового розслідування стосовно самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 від 14.09.2022 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Щодо доводів захисника з посиланням на недоведеність вини ОСОБА_6 та недопустимість доказів, оскільки вони зібрані неуповноваженими на те особами, на даній стадії розгляду є передчасними, оскільки правова оцінка наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення буде надана судом під час розгляду справи по суті.

В даному випадку, пред`явлена підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховується, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину проти порядку несення військової служби, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування з метою уникнення від відповідальності.

Надаючи оцінку ризику переховування, приймається до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення від покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Разом із цим, про вагомість вказаного ризику свідчить обставини та характер інкримінованого злочину, згідно якого починаючи з 01.09.2022 року до моменту фактичного затримання, - 13 лютого 2025 року, ОСОБА_6 уникав повернення на службу та добровільно у військову частину не з`явився, що також свідчить про те, що перебуваючи на волі останній може продовжувати здійснювати спроби переховування.

З огляду на характер та тяжкість скоєного ОСОБА_6 злочину та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки чи встановленого порядку несення військової служби є вагомим.

Крім того, враховується, що підозрюваний перебуваючи на волі може здійснювати незаконний вплив на свідків, які надали викривальні покази відносно ОСОБА_6 при цьому свідки є його знайомими - військовослужбовцями, а тому враховуючи, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та місце проходження служби, ризик незаконного впливу з метою примушування до надання тих чи інших показань на його користь є обґрунтованим.

Отже, за наведеного, доводи захисту про недоведеність заявлених ризиків не є слушними.

Також, приймається до уваги, що досудове розслідування продовжується, та на даний час проводяться слідчі розшукові та інші процесуальні дії, враховуючи що слідством не отримані усі докази по справі, свідки по справі встановлюються, заявлені ризики не є нівельованими.

Твердження захисника, щодо позитивно характеризуючих даних ОСОБА_6 та наявності соціальних зв`язків, утриманців не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором для підозрюваного.

Отже, наведені захистом дані про особу підозрюваного отримали належну правову оцінку слідчого судді, яким ОСОБА_6 попри положення ч.6 ст. 183 КПК України була визначена альтернативна застава.

Доводи захисника щодо непомірного розміру застави, є також необґрунтованими, з огляду на таке.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням даних про особу підозрюваного його майнового стану та об`єкта злочинного посягання, а саме встановленого порядку несення військової служби, застава у визначеному розміру у даному випадку не є непомірною і

буде цілком достатньою для виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ствердження захисника щодо порушення права підозрюваного на захист під час його затримання є безпідставними, оскільки положення ст. 208 КПК України не передбачають забезпечення обов`язкової участі захисника під час затримання, а лише декларують обов`язок уповноваженої особи роз`яснити затриманій особі її право мати захисника. При цьому, згідно протоколу затримання від 13.02.2025 ОСОБА_6 було забезпечено участь адвоката за призначенням, - ОСОБА_12 .

Також, звертається увага, що протокол про затримання від 13.02.2025 року складений у відповідності вимогам ст. 208 КПК України, в присутності двох понятих та захисника, з дотриманням роз`яснень прав та обов`язків затриманої особи, про що свідчать підписи учасників і самого підозрюваного, який будь-яких зауважень не мав. Зважається також на те, що про затримання ОСОБА_6 засобами телефонного зв`язку було повідомлено його дружину, - ОСОБА_13 , а тому будь-яких порушень прав та свобод підозрюваного з мотивів на які вказує адвокат не вбачається.

З огляду разом на викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №001422 від 03.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4