Справа № 639/719/25
Провадження № 1-кп/639/207/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000017 від 24.01.2025 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 22.01.2025 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік від домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є відокремленим та огородженим парканом та належить на праві власності його сусіду ОСОБА_4 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до прибудинкової території (подвір`я) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_4 , з метою привласнення металевих виробів (металобрухту).

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 спочатку підійшов до бокового шиферного паркану з сусідньої сторони будинку, а потім, оцінивши ситуацію що склалась, достовірно знаючи, що власника ОСОБА_4 немає вдома, вхідні ворота йому ніхто добровільно не відчинить та не дозволить увійти на прибудинкову територію (подвір`я), бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника ОСОБА_4 , здійснив незаконне проникнення на прибудинкову територію (подвір`я) домоволодіння, перелізши через паркан, який розмежовує будинки АДРЕСА_2 .

Надалі, ОСОБА_3 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння та досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, перебуваючи на території вищевказаного подвір`я, знайшов металеву садово-будівельну одноколісну тачку, яка на момент вчинення правопорушення була без коліс та окремо колеса у кількості 2-х шт., 16 мм, від даної металевої тачки, вартість яких відповідно до ст. 51 КУпАП не перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян , які звернув на власну користь.

Після цього ОСОБА_3 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо незаконного проникнення до прибудинкової території (подвір`я) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , припинив свої протиправні дії, вважаючи, що досяг протиправного результату, самостійно покинув місце вчинення правопорушення.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла особи, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 також подав заяву про згоду із встановленими обставинами, ознайомлений з ч. 2 ст. 302 КПК України щодо обмеження права апеляційного оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань немає, одружений, офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, немає будь-яких утриманців, має постійне місце проживання та реєстрації, не є військовослужбовцем строкової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального проступку особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності один епізод, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу та виправних робіт явно не відповідає тяжкості та характеру скоєного кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, через м`якість та відсутністю в останнього постійного місця роботи.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час, можливе без реального відбування покарання, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у виді обмеження волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- DVD-R диск із відеозаписами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати там же (к/п а.с. 49);

- металеву садово-будівельну одноколісну тачку, яка була передана потерпілому ОСОБА_4 під збережувальну розписку залишити останньому як законному власнику (к/п а.с. 73).

Процесуальні витрати в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного експерта ОСОБА_7 , які перерахувати на р/р UA0126618 (к/п а.с. 52).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1