Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

Справа № 635/13364/24

Провадження № 1-кс/635/205/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001019 від 23 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

-вироком Зміївського районного суду Харківської області 30.11.2007 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2009 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на срок 4 роки 6 місяців, звільнений 03 жовтня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 5 днів;

-вироком Зміївського районного суду Харківської обалсті від 06.03.2013 за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 місяць, звільнений за відбуттям строку покарання 30.11.2015;

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16.03.2016 за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений за відбуттям строку покарання 13.12.2018;

-вироком Харківського районного суду Харківської області від 20.11.2019 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений за відбуттям покарання 29.09.2023;

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 22 серпня 2024 року умовно-достроково для відбування покарання для проходження військової служби за контрактом на невідбутий строк покарання 4 роки 2 місяці 1 день,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Клопотання мотивоване обґрунтованістю підозри відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001019 від 23 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, наявністю ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з чим просить суд, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваномуОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування на 60 днів.

Стислий виклад позиції сторін кримінального провадження

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваногоОСОБА_5 та навів обґрунтування підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , у судовому засіданні не заперечували проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави слід задовольнити, виходячи з наступного.

Прокурор в клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до ухвали судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_9 від 22.08.2024 (справа № 635/8744/24, провадження № 1-в/635/566/2024), на підставі подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі за вироком від 19.03.2024 року Зміївського районного суду Харківської області за ст. 162, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, для проходження військової служби за контрактом на невідбуту частину покарання у виді 4 років 2 місяців 1 дня позбавлення волі. 30.08.2024 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав ЗСУ, та з вказаного часу проходить службу на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та Військової присяги, ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, дорожити бойовою славою своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця.

Положеннями ст.ст. 20-22 Статуту внутрішньої служби ЗС України передбачено, що військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право носити, зберігати та застосовувати зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо застосування інших заходів є неможливим. Також, застосуванню зброї, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору.

Військовослужбовці мають право застосовувати зброю: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами і засобами захистити їх у даній ситуації не можливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти; для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями; для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.

Незважаючи на викладене, 23.11.2024 під час виконання обов?язків військової служби в зоні проведення активних бойових дій, ОСОБА_5 перебував у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

23.11.2024 в нічну пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, під час відпочинку, військовослужбовець ОСОБА_5 , знаходячись у місці дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , а саме знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , вживав спиртні напої. Після чого ОСОБА_5 , взявши із собою три магазини з набоями (набої 5.45 мм 270х85), та заволодівши зброєю 5.45мм АК -74 № НОМЕР_2 та 5 магазинами з набоями (набої 5.45 мм 270х85), які закріплені за солдатом ОСОБА_11 , вийшов з вказаного місця дислокації та попрямував в бік м. Харкова.

Перебуваючи на автошляху Харків-Липці поблизу будинка, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна, буд. 16, ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , між якими в ході спілкування виник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 . Так, ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та передбачаючи їх настання, у тому числі у вигляді смерті людини, діючи умисно, протиправно, розуміючи що вогнепальна зброя призначена для ураження живої цілі, маючи необхідні вміння та знання для використання вогнепальної зброї, з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 взяв у руки бойовий автомат АК-74 калібру 5,45 мм та боєприпаси до нього, які тримав при собі, та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті людини та свідомо допускаючи та бажаючи їх настання, здійснив з вказаної вогнепальної зброї декілька прицільних пострілів, в область тулуба ОСОБА_12 , після чого останній впав на землю. У цей час ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_12 та здійснив ще декілька прицільних пострілів з вказаної зброї в область голови ОСОБА_12 , після чого останній перестав проявляти ознаки життя та помер на місці події.

ОСОБА_5 , вважаючи, що ним виконані усі можливі дії для реалізації свого злочинного умислу з місця вчинення злочину зник, довівши його до кінця.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_12 на місці події помер, та згідно довідки ДСУ ОБ СМЕ № 10-12/3724-С/24 від 23.11.2024 причиною смерті останнього стало розтрощення голови та шиї, ушкодження внаслідок пострілу з вогнепальної зброї, намір не визначений.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

23.11.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

23.11.2024 о 07 годині 23 хвилини (час фактичного затримання) ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.01.2025 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 21.01.2025 включно.

Відповідно до постанови Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 23.01.2025 строк досудового розслідування даного кримінального провадження було продовжено до 23.02.2025 включно.

Надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та були враховані слідчим суддею під час обрання запобіжного засобу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Таким чином, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 115 КК України, відповідно до положень статті 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_5 у випадку направлення обвинувального акту щодо нього до суду та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 лишня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

З огляду на конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого, підозрюється ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

У даному випадку, суд погоджується, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, а підозра також обґрунтовується показаннями потерпілого та свідків, підозрюваний ОСОБА_5 зможе здійснювати вплив на свідків та потерпілого по вказаному кримінальному провадженню з метою подальшої відмови від наданих вже показань та спонукання надання ними(свідками) показань органу досудового розслідування із завідомо неправдивою інформацією стосовно подій злочину.

Зазначене вказує на існування ризику передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя враховує зміст формулювання підозри, зокрема обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності через тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється може самовільно залишити військову частину або місце служби, тобто вчинити кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України або вчинити злочин передбачений статтею 408 КК України дезертирство.

Також суд враховує, що підозрюваний раніше був неодноразово судимий.

Наявність судимості у підозрюваного за вчинення кримінальних правопорушень в даному випадку, суд розцінює, як одну з підстав для обґрунтування того, що він може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Отже, суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме враховуючи конкретні обставини скоєння злочину ОСОБА_5 може й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про його соціальну небезпечність та може об`єктивно загрожувати життю чи здоров`ю осіб та унеможливлює перебування підозрюваного на даний час у суспільстві.

Також слідчий суддя, згідно статті 178 КПК України враховує інші обставини, які підтверджені наданими сторонами доказами, зокрема особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Мерефа Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який проходить службу на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовжити застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в межах строку досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

При цьому, суд відповідно до положень частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки особа підозрюється у злочину передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені пунктам 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 197, 309, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001019 від 23 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування без визначення суми застави до 23 лютого 2025 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 23 лютого 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділення поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена беспосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 23 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_14