Справа № 738/2788/24
№ провадження 1-кп/738/27/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 від 18 жовтня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Менського (нині Корюківського) району Чернігівської області, не зареєстрованого, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проходить військову службу за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126? Кримінального кодексу України (далі КК), -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

ОСОБА_3 , в період часу з 22.02.2024 по 21.10.2024 діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, від 11.05.2011 (Стамбульська конвенція), умисно, систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є особою похилого віку, інвалідом І групи, та з якою спільно проживав в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя останньої, а саме: ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв у відношенні до своєї матері ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, погрожував фізичною розправою, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдавав шкоду фізичному, психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя.

Зокрема, 22.02.2024 о 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

За вказаним фактом 22.02.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Менського районного суду Чернігівської області від 26.02.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Також, 05.03.2024 о 11 год. 43 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

За вказаним фактом 05.03.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Менського районного суду Чернігівської області від 21.03.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Також, 27.09.2024 о 10 год. 00 хв., ОСОБА_3 , повторно, протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

За вказаним фактом 27.09.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Також, 30.09.2024 о 13 год. 48 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонений припис АА №388372, винесений 27.09.2024 стосовно нього строком на 7 діб з 12 год. 30 хв. 27.09.2024 до 12 год. 30 хв. 04.10.2024, який містив заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, та вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

За вказаним фактом 30.09.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За зазначеними фактами від 27.09.2024 та 30.09.2024 постановою Менського районного суду Чернігівської області від 03.10.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на п`ять діб.

Крім того, 03.10.2024 о 12 год. 30 хв. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 , котрий повторно, протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою, викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, тим самим спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя. Відповідно до постанови Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2024 справа № 738/2338/24 № провадження 3/378/958/2024 відповідно до статей 253, 284, 294 КУпАП адміністративна справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної справи за ч.2 ст. 173-2 КУпАП направлена керівнику Корюківської окружної прокуратури для вирішення питання про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення в діях особи. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Також, 04.10.2024 о 12 год. 05 хв., складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 , котрий повторно, протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за місцем свого проживання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, тим самим спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, чим завдав шкоду фізичному та психологічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя. Відповідно до постанови Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2024 справа № 738/2340/24 № провадження 3/378/960/2024 відповідно до статей 253, 284, 294 КУпАП адміністративна справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної справи за ч.2 ст. 173-2 КУпАП направлена керівнику Корюківської окружної прокуратури для вирішення питання про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення в діях особи. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Однак, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , належних висновків не зробив та 12.10.2024 о 13 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 .

Також, 21.10.2024 о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував та морально принижував, чим завдав моральних страждань, переживань та шкоди її психологічному здоров`ю, а також схопив за руки, тягав по ліжку тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 .

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що дійсно протягом 2024 року він, неодноразово вчиняв відносно своєї матері дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її фізичному та психічному здоров`ю. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

ІІІ. Оцінки суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за статтею 126? КК, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері, що призвело до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.

ІV. Призначення покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК є щире каяття, наявність статусу учасника бойових дій та наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особи з інвалідністю.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання, формально позитивну характеристики за таким;

5. наявність обставин, які пом`якшують покарання;

6. наявність обставин, які обтяжують покарання;

7. те, що він раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому, в той час як людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09.06.2005), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Разом з цим, суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій, а також його поведінку після вчинення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на частину 1 статті 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням статті 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України.

Ураховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, з урахуванням відомостей про особу винного, зокрема, що він проходить військову службу за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також зважаючи на позицію прокурора про можливість застосування ст. 69 КК України, та думку потерпілої, викладену в поданій до суду заяві, суд вважає, що наявні достатні підстави для застосування статті 69 КК України при призначенні покарання.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України більш м`яке покарання, не зазначене в санкції статті 126? КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.

Частиною 2 ст. 76 КК України передбачено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 911 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 911 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 911 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Отже, враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 пов`язані з вчиненням домашнього насильства стосовно матері, з якою вони спільно проживають, суд згідно п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази в кримінальному провадженні: відеозаписи, які були вилучені з портативних відеореєстраторів, які знаходяться та трьох DVD-R дисках залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за статтею 126? Кримінального кодексу України та призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі ч. 2 ст. 76 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України, направити його для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 911 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 3901 КК України.

Речові докази в кримінальному провадженні: відеозаписи, які були вилучені з портативних відеореєстраторів, які знаходяться та трьох DVD-R дисках залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1