Справа 556/3069/24
Номер провадження 1-в/556/457/2024
У Х В А Л А

Іменем України

10.12.2024 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, у режимі відеоконференції, клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірмен, громадянина України, уродженця м. Сизрань Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, одруженого, освіта середня, раніше не судимого.

Засудженого 24.06.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 307 ч.2, 69, 311 ч.2, 313 ч.2, 317 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. Зараховано у строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 02.02.2018 по 05.02.208 та з 12.09.2019 по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2021 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 21.02.2022 ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06.07.2021 скасовано - та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Знову засуджений 29.06.2022 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06.03.2023 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 залишено без змін.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.07.2023 остаточне покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2022 ОСОБА_5 призначено за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

В С Т А НО В И В :

Адміністрація ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , який відбув 2/3 строку покарання.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» в судовому засіданні клопотання підтримав. Засуджений, відбуваючи покарання в Полицькій ВК №76 характеризується позитивно, мав стягнення, які знято та погашено. Має чотири заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил трудового розпорядку. Виконує роботи по благоустрою установи. Процевлаштований, має середню технічну освіту. Виконавчих листів не має. Має позитивні плани на майбутнє. А тому вважає, що засуджений став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі, як такого, що довів своє виправлення, працевлаштований, у скоєному розкаюється.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не довів свого виправлення за весь час відбування покарання. Засуджений працевлаштований в установі лише з серпня 2024 року, навчається з листопада 2024 р., раніше не виявляв бажання працювати, бажання навчатись також не проявляв, у лютому 2024 року поміщався в ДІЗО та карцер. А тому вважає дане клопотання передчасним.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, засуджений: 24.06.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 307 ч.2, 69, 311 ч.2, 313 ч.2, 317 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2021 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 21.02.2022 ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06.07.2021 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Знову засуджений 29.06.2022 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06.03.2023 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 залишено без змін.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.07.2023 остаточне покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2022 ОСОБА_5 призначено за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.09.2019 року. У скоєному злочині щиро розкаюється.

Початок строку відбування кримінального покарання 12.09.2019 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 12.03.2027 року.

З 29.03.2023 року засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарання ОСОБА_6 характеризується позитивно. Раніше допустив десять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку. Після проведеної із ним соціально-виховної роботи, порушень не допускає та дотримується встановлених норм відбування покарання, за що чотири рази заохочувався наказом начальника установи.

Засуджений в установі працевлаштований в філії «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№131)», до роботи відноситься добре, дотримується вимог безпеки праці.

Відповідно до вироку має позов в дохід держави за проведення експертиз. Позов сплачено. В установі виконавчих листів на виконанні не має.

Має бажання змінити своє життя, бере участь у програмах та заходах, усвідомлює, що саме йому потрібно змінити. Висловлює позитивні плани на майбутнє. Приймає участь у програмі ДВВ на зусуджених за напрямком «Фізкультура і спорт», бере активну участь у її реалізації.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими, шляхом телефонних переговорів.

Засуджений контролює свою поведінку, емоційний стан задовільний, врівноважений.

Має середню освіту. В установі навчається в «Полицький навчальний центр №76» за професією машиніст котельні (кочегар).

Саморозвивається, відвідує бібліотеку, читає художню літературу.

Заходи індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим виконані повністю.

Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків засуджений має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення після звільнення.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як роз`яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Так, засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання десять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення погашені та зняті - у встановленому законом поряду, має чотири заохочення. Але дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Так, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 працевлаштований в філії «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№131)» лише з серпня 2024 р., раніше не виявляв бажання працювати. Навчається в «Полицький навчальний центр №76» лише з листопада 2024 року, раніше бажання навчатись в установі також не проявляв. Раніше поміщався до ДІЗО та карцер за зберігання заборонених предметів. У скоєному злочині розкаюється.

З огляду на вище вказане, суд вважає слушними доводи прокурора, що засуджений за увесь час відбування покарання не був працевлаштований на виробництві установи, не навчався. При цьому заходи заохочення почав отримувати лише з липня 2023 року, а до цього часу характеризувався з негативної сторони.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_5 відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1