Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1989/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста КиєваОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000124, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

10.02.2025 року прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124, відомості щодо якого 12.05.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

В ході досудового розслідування встановлено, що за результатами проведеної тендерної закупівлі (UA-2022-05-09-000337-a) між Акціонерним товариством «Укртранснафта» () та ТОВ «Веставтотранс» () укладено договір №39-00/12-22 від 06.05.2022.

Відповідно до умов договору AT «Укртранснафта» придбало у ТОВ «Веставтотранс» пересувну насосну установку ПНУ-2 на базі автомобіля «КАМа3-43» за 17 140 000 грн, згідно специфікації до договору, зазначена насосна установка бувша у використанні.

Також, за результатами проведеної тендерної закупівлі (UA-2022-05-19-001872-a) між Акціонерним товариством «Укртранснафта» () та ТОВ «Агро Фонд» () укладено договір № 39-00/17-22 від 19.05.2022.

Відповідно до умов договору AT «Укртранснафта» придбало у ТОВ «Агро Фонд» аналогічну пересувну насосну установку ПНУ-2 на базі автомобіля «КАМАЗ-43118» за 17 140 000 грн, згідно специфікації до договору, зазначена насосна установка бувша у використанні.

Водночас, ТОВ «Агро Фонд» зазначену вище насосну установку (ПНУ-2 на базі автомобіля «КАМАЗ-43118») придбало у ТОВ «Веставтотранс» 22.04.2022 за 2 108 000 грн., яке придбало цей товар у ТОВ «Хазард» () також 22.04.2022 за ціною 3 621 000 грн.

Згідно з аналізом ланцюгу походження зазначеної насосної установки через податкову звітність ТОВ «Хазард» встановлено, що останнє придбало пересувну насосну установку ПНУ-2 на базі автомобіля «КАМа3-43» у ТОВ «Прикарпатзахідтранс» (код ЄДОПОУ 13990932) 08.07.2021 за ціною 1 378 350 грн.

Також, під час досудового розслідування проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої встановлено, що ринкова вартість спеціального колісного транспортного засобу, а саме: пересувної насосної установки ПНУ-2 на базі шасі «КАМАЗ-43118» 2010 року виготовлення, станом на 06.05.2022 складала 3 258 615,67 грн.

Крім того, за результатами проведення судової економічної експертизи сума збитків завданих АТ «Укртранснафта» () внаслідок придбання пересувної насосної установки ПНУ-2 становить 13 881 384, 33 грн.

Вищевказане може свідчити про розтрату та заволодіння грошовими коштами АТ «Укртранснафта» за попередньою змовою групою осіб.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, під час проведення першої процедури закупівлі вищевказаного транспортного засобу підписом директора з транспорту АТ «Укртранснафта» ОСОБА_4 на адресу трьох підприємств, а саме: ТОВ «УкрОборонТорг» (), ПФ «РИВЕНІС» () та ТОВ «ВЕСТАВТОТРАНС» (), а під час другої на адресу: ТОВ «УкрОборонТорг» (), ПФ «РИВЕНІС» () та ТОВ «Агро Фонд» () спрямовано листи про надання цінової пропозиції.

Згідно з протоколом допиту директора ТОВ «УкрОборонТорг» ОСОБА_5 від 01.08.2024 останньому запропонував прийняти участь у тендері на постачання техніки засновник ПФ «РИВЕНІС» ОСОБА_6 , який сказав, що він сам зробить документацію, а ОСОБА_5 тільки поставить печатку. Надалі ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_5 документи для участі у закупівлі, на які останній поставив печатки, відсканував та відправив за вказівкою ОСОБА_6 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час існування ТОВ «УкрОборонТорг», останнє не реалізовувало та не ремонтувало насосні установки ПНУ-2 або їх аналоги.

Відповідно до протоколу допиту колишнього заступника генерального директора АТ «Укртранснафта» ОСОБА_7 від 25.06.2024, останній особисто знайомий з ОСОБА_6 та бачиться з ним два-три рази на місяць.

Відповідно до протоколів допиту колишнього директора з транспорту АТ «Укртранснафта» ОСОБА_4 від 19.06.2024 та 24.09.2024, останній зазначив, що під час однієї з нарад, яку проводив заступник генерального директора ОСОБА_7 , останній сказав, що перелік учасників тендеру із закупівлі ПНУ-2 йому може надати технічний директор АТ «Укртранснафта» ОСОБА_8 , підлеглі якого до того ж розробляли технічні характеристики пересувної насосної установки, яку необхідно було закупити. Надалі, зі слів

ОСОБА_4 , технічний директор ОСОБА_8 передав йому перелік учасників тендеру (ТОВ «УкрОборонТорг», ПФ «РИВЕНІС», ТОВ «ВЕСТАВТОТРАНС», ТОВ «Агро Фонд»).

Під час допиту в якості свідка 20.06.2024 начальник виробничо-технічного відділу Управління транспортного забезпечення ОСОБА_9 пояснив, що він проводив процедуру закупівлі та розсилав запити про надання цінової пропозиції на адресу потенційних учасників закупівлі ПНУ. Перелік потенційних учасників ОСОБА_9 надав ОСОБА_4 , від кого останній отримав цей перелік ОСОБА_9 не відомо.

Разом з тим, під час допиту 28.06.2024 ОСОБА_8 та 25.06.2024

ОСОБА_7 заперечили щодо надання останніми ОСОБА_4 переліку потенційних учасників тендеру.

Одночасний допит проведений 04.10.2024 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не усунив суперечності у показах зазначених осіб.

Враховуючи викладене, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності, 07.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08.01.2025 № 758/257/25 за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим зі складу групи слідчих у даному кримінальному провадженні, проведено обшук, в ході якого у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max 256 gb», IMEI НОМЕР_1 .

Вилучений мобільний телефон постановою слідчого від 07.02.2025 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні та має значення для встановлення обставин вчиненого злочину та осіб, які до нього мають відношення, підлягає дослідженню, у тому числі експертним шляхом, а також доступ до нього пов`язаний з необхідністю подолання логічного захисту.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, прокурор заявляє клопотання про накладення арешту на майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи, у зв`язку із чим просив задовольнити його у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 не заперечив щодо накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max 256 gb», IMEI НОМЕР_1 .

Заслухавши доводи прокурора та власника майна, дослідивши матеріали клопотання та всі долучені до нього документи, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В ході судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду від 08.01.2025 року по справі № 758/257/25 надано дозвіл на обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (2/3) та ОСОБА_10 , з метою відшукання та вилучення документів стосовно проведення тендерів та подальшого укладення договорів між АТ «Укртранснафта», ТОВ «ВЕСТАВТОТРАНС» () та ТОВ «Агро Фонд» (), предметом яких є закупівля ПНУ-2 на базі автомобіля «КАМа3-43», інших документів стосовно купівлі-продажу зазначеної техніки, платіжних доручень, якими підтверджено факти її придбання та подальшої реалізації, свідоцтва відповідності та паспортів якості товарів, чорнових записів щодо протиправної діяльності.

Відповідно до протоколу обшуку від 07.02.2025 року за результатами проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max 256 gb», IMEI НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Оскільки, в ухвалі суду про дозвіл на проведення обшуку не надано дозвіл на відшукання зазначеного майна, таке в силу положень ч. 7 ст. 236 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідча суддя зауважує, що клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого в ході обшуку майна подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктами 1-2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України відповідно.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчою суддею, постановою слідчого УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 07.02.2025 року майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max 256 gb», IMEI НОМЕР_1 визнано речовим доказом, оскільки таке майно має значення для встановлення обставин вчиненого злочину та осіб, які до нього мають відношення, підлягає дослідженню, у тому числі експертним шляхом, а також доступ до нього пов`язаний з необхідністю подолання логічного захисту.

Із урахуванням наведеного, слідча суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що зазначене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження, а отже вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту на таке майно, є можливість його приховування, пошкодження, псування чи знищення. Відповідно накладення арешту позбавляє власника майна можливості розпоряджатися та користуватися цим майном. Отже, може бути виконане завдання арешту майна - збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

На думку слідчої судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника ОСОБА_4 , крім того воно є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України, а тому слідча суддя дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 175, 233, 236, 309, 370 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000124, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max 256 gb», IMEI НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , із встановленням заборони користування та розпорядження таким майном.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Cлідча суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1