Справа № 452/1254/21
Провадження № 1-в/452/101/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

при секретарі судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року у справі № 452/1254/21 стосовно засудженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшло подання начальника Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку стосовно засудженої ОСОБА_1 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (надалі Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024).

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_1 засуджена вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 51000,00 грн.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 встановлено розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 51000,00 грн. на 12 місяців, щомісячними платежами по 4250,00 грн.

ОСОБА_1 з 02.11.2021 року перебуває на обліку Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області.

09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, спричинила потерпілим матеріальну шкоду на суму 800,00 грн., 700,00 грн. та 600,00 грн., що на даний час вже є дрібною крадіжкою, а відтак засуджена підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано її кримінальну відповідальність.

Ураховуючи викладене, просить звільнити від призначеного покарання ОСОБА_1 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення подання не заперечував.

Представник Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Подання підтримав у повному обсязі.

Засуджена у судове засідання також не з`явилася.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути клопотання без участі представника органу пробації та інших осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що подання органу пробації підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право приймати рішення про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 51000,00 грн.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 встановлено розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 51000,00 грн. на 12 місяців, щомісячними платежами по 4250,00 грн.

ОСОБА_1 з 02.11.2021 року перебуває на обліку Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області. Частково сплатила визначений вироком суду штраф у розмірі 12920,00 грн.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Так, положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Згідно із Законом України 3886-IX ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

У постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що зміну у ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень. Таким чином, Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

У даному кримінальному провадженні діяння були вчинені у 2020 та у 2021 роках.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становив 2102 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 гривень, а згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року - 2270 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 гривні.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК України у 2020 році становив 2102 гривні, у 2021 році - 2270 гривень.

Між тим, як вбачається з вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року ОСОБА_1 заволоділа чужими грошовими коштами шляхом обману у сумі 700,00 грн. (за епізодом 18.02.2021 року), 600,00 грн. (за епізодом 13.03.2021 року), 800,00 грн. (за епізодом 13.08.2020 року), що виключає кримінальну каранність діяння, за яким засуджено обвинувачену.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За вказаних обставин суд уважає можливим подання уповноваженого органу з питань пробації про звільнення від відбуття покарання засудженої ОСОБА_1 задовольнити, а засудженого звільнити від призначеного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, тобто у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч.1, ч.3 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року у справі №452/1254/21 стосовно засудженої ОСОБА_1 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 - задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_1 від призначеного їй вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2021 року покарання відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України - у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя