УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

04.12.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3

слідчого Житомирського РУП ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000201 від 22.01.2024, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

В клопотанні вказав, що в провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 22.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання, 18.01.2024 близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_7 перебував разом з ОСОБА_6 на сходовому просторі другого поверху під`їзду АДРЕСА_1 , де скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли завадити вчиненню кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрали мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy A22», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , якийналежить ОСОБА_8 , вартістю 3357 гривень 80 копійок. В подальшому, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , оглянувши зазначений вище викрадений мобільний телефон, виявили відсутність пароля для його розблокування, після цього в останніх виник спільних злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_8 , здійснивши перерахунок грошових коштів на загальну суму 264145,00 грн, чим заподіяли майнову шкоду потерпілому.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.01.2024 від ОСОБА_8 ; даними протоколу огляду місця події від 21.01.2024; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.01.2024; змістом довідки по банківському рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 ; даними протоколів допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ; інформацією про деталізацію з`єднань по номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 мобільного телефону марки «SAMSUNG Galaxy A22» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , що перебував у користувача ОСОБА_8 ; даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.10.2024 за участю свідка ОСОБА_10 ; даними протоколу огляду предметів від 11.11.2024, даними повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи доводи щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню встановлених ризиків .

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просили його задоволити.

Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та не зможуть забезпечити уникненню ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України. Додатково пояснив, що ОСОБА_6 знаходився в розшуку, оскільки переховувався від органу досудового розслідування, стосовно підозрюваного зареєстроване кримінальне провадження у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, де він проходив військову службу, лише нещодавно повернувся в розпорядження військової частини.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив причетність до скоєного, пояснив, що ні крадіжку мобільного телефона, ні грошей у потерпілого не вчиняв. Вказав, що дійсно був знайомий з ОСОБА_7 протягом 2-3 місців до подій, які мали місце в січні 2024. В день скоєння злочину вживав з ним алкогольні напої, проте телефон потерпілого не брав. Вони з ОСОБА_7 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, підійшли до одного з під`їздів будинку, туди зайшов ОСОБА_7 і повернувся з телефоном, він вважав, що це його телефон. В подальшому ОСОБА_7 попросив в нього телефон і банківську карту, він дав, надав йому пароль, про те, що ОСОБА_7 здійснював перекази на його банківську картку з використанням мобільного додатку "Приватбанк" йому нічого не було відомо. З м. Житомира вони поїхали до м. Вінниці, яким чином вони туди дістались, він не пам`ятає, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, він прокинувся в готельному номері, його розбудила стуком в двері покоївка, яка вимагала розрахуватися, але в нього не було грошей, мобільний телефон і банківську карту забрав ОСОБА_7 , який зник. З того часу він з ним не бачився більше. До м. Києва він діставався попутками, оскільки в нього були відсутні гроші. В м. Києві з телефону знайомого намагався зайти в мобільний додаток "Приватбанк", але його карта виявилась заблокованою. До поліції з приводу крадіжки телефона не звертався, оскільки знаходився в СЗЧ. Вказав, що з травня 2022 року вступив на військову службу за контрактом, брав участь в бойових зіткненнях, був в оточенні, з якого виходили близько двох тижнів, вважався зниклим безвісти, в січні 2024 самовільно залишив військову частину, оскільки морально не витримав смертей побратимів, уникав людей, проживав в землянці в Голосіївському лісі. Зазначив, що дізнався про смерть матері, яка померла за кордоном, це також йому було важко прийняти, батько одружився з іншою жінкою, він вважав, що не потрібен батькові, оскільки в нього нова родина. Він перебував в місті Києві, приходив до місця проживання батька, декілька раз бачив його, його дружину, але боявся підійти. В листопаді 2024 сам вернувся до батька. Вже батько повідомив йому про кримінальне провадження, про яке він нічого не знав і вони одразу приїхали до м. Житомира до працівників поліції. Вже повернувся для проходження військової служби, не має наміру переховуватись чи вчиняти інші злочини. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо обрання підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку адвоката, вручена її підзахисному підозра є передчасною. Вважає, що на підставі матеріалів кримінального провадження не встановлено, що ОСОБА_6 здійснив крадіжку грошових коштів, що він знімав їх з банкомату і в подальшому розпорядився ними. Вважає, що потребують ретельної перевірки покази ОСОБА_6 , які він вже надав як підозрюваний на протокол допиту, також пояснив обставини і в даному судовому засіданні. Вказала, що існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 є особою, яка підшуковує військовослужбовців, в тому числі морально надломлених, входить до них в довіру, а в подальшому заволодіває їх майном. Зауважила, що потерпілий ОСОБА_8 також військовий. Зазначила, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Адвокат зауважила, що ОСОБА_6 добровільно в 19 років вступив до лав Збройних сил України за контрактом, є учасником бойових дій безпосередньо на полі бою, має безліч позитивних характеристик за місцем проходження служби, опинився в складних життєвих обставинах, враховуючи його молодий вік. На цей час, він повернувся за згодою командира військової частини для проходження військової служби, а відтак буде поставлено питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 407 КК України, що нівелює ризик, наведений прокурором, про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Також захисник наголосила, що одразу як батьку ОСОБА_6 стало відомо про кримінальне провадження, коли з`явився син, вони одразу самостійно прибули до м. Житомира, звернулись за правничою допомогою, з`явились до органу досудового розслідування. ОСОБА_6 надає покази, вони підписали протокол затримання, хоча фактично самі з`явились до слідчого, співпрацюють з органом досудового розслідування для встановлення всіх обставин вчиненого, що вказує на те, що ОСОБА_11 не має наміру переховуватися. При цьому зауважила, що інший підозрюваний ОСОБА_7 покази не надає, посилаючись на ст. 63 Конституції України. Захисник ОСОБА_5 просила врахувати морально-психологічний стан підзахисного, який повернувся після виконання бойових завдань, його юний вік, складні життєві обставини, в яких він опинився. Адвокат просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, наголосила, що місцем перебування ОСОБА_6 є розташування військової частини.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000201 від 22.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, по факту таємного викрадення майна ОСОБА_8 в умовах воєнного стану.

19.11.2024 складено письмове повідомлення про підозру, яке з дотриманням положень ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вручене батькові підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_12 .

Згідно з ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні учасники провадження покликались на те, що 04.12.2024 був складений і підписаний стороною захисту протоколу затримання особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, про затримання ОСОБА_6 . В судовому засіданні сторона захисту зазначала, що ОСОБА_6 не був затриманий працівниками поліції в ході здійснення його розшуку, а вони самостійно з`явились до слідчого, слідчий не заперечував, протокол був складений за місцем знаходження відділу поліції.

04.12.2024 ОСОБА_6 особисто отримав копію повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши клопотання та долучені до нього копії з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування наведені достатні підстави вважати, що наявні фактичні обставини та відомості, які б могли свідчити про те, що підозрюваний може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту про обставини події підлягають ретельній перевірці стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування, мають бути підтверджені або спростовані за результатами проведення відповідних слідчих та процесуальних дій, а відтак не дають підстав стверджувати, що підозра є явно необгрунтованою.

Звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, прокурор посилався на наявність двох ризиків, які наведені в п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема, документи, які підтверджуюють, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, які вказують на його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який він посилається, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке може йому може загрожувати у разі визнання його винним, оскільки санкція ч. 4 статті 185 КК України, злочин за якою належить до категорії тяжких злочинів, передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Водночас, слідчий суддя визнає неспроможними доводи прокурора про те, що існує ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності за вчинення подібних злочинів не притягувався, відносно нього ніколи не застосовувались запобіжні заходи, він є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, має родину, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків.

Щодо наявності зареєстрованого кримінального провадження № 0001015 від 02.05.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України, то з матеріалів клопотання вбачається, що на лист старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, від 30.11.2024 командиру військової частини останній 03.12.2024 надав письмову згоду відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України на проходження солдатом ОСОБА_6 військової служби на вакантній посаді стрільця-радіотелефоніста в даній частині.

Згідно листа заступника командира війькової частини від 02.12.2024 вбачається, що ОСОБА_6 на цей час знаходиться разом з батьком, який також проходить військову службу, за місцем знахоження військової частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З урахуванням наведеного, існують обгрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 407 КК України.

Отже, слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на існування ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, схильний до вчинення протиправних дій, носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також в клопотанні сторони обвинувачення взагалі відсутнє будь-яке обгрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, що є обов`язковим.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Така правова позиція висловлена в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених, в тому числі, проти України, згідно яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що прокурором доведено наявність лише одного ризику - що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи особу підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання, підтримки батька, те, що він має міцні соціальні зв`язки, проходить військову службу в Збройних силах України за контрактом з 19 років, брав безпосередню участь в бойових діях, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, бере до уваги молодий вік підозрюваного, складні життєві обставини, в яких він опинився, смерть матері, що підтверджується змістом Витягу з книги реєстрації смерті, його важкий психо-емоційний стан, пов`язаний з проходження служби в місцях активних бойових дій.

Також слідчий суддя враховує і процесуальну поведінку ОСОБА_6 , який з батьком самостійно з`явилися до органу досудового розслідування, коли йому стало відомо про наявність цього кримінального провадження, підозрюваний надає покази, сприяє встановленню обставин кримінального провадження, заслуговують на увагу його доводи щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які підлягають перевірці органом досудового розслідування.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором на підставі документів, долучених до клопотання, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, а тому вважає за можливе обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя не вбачає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки фактично військовослужбовець ОСОБА_6 перебуває за місцем знаходження військової частини.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 179, 183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити частково.

Відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або суду залежно від стадії кримінального провадження; 2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді або суд про зміну місця перебування; 3) утримуватись від спілкування з іншим підозрюваним - ОСОБА_13 ; 4) утримуватись від відвідування розважальних закладів.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у випадку ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Встановити строк дії обов`язків до 18.01.2025 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 09.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1