справа №176/391/25
провадження №1-кп/176/135/25
В И Р О К

Іменем України

11 березня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Жовті Води в режимі відеоконференції, на підставі обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 30 січня 2025 року, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Богдано-Надеждівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянки України, із базовою середньою освітою, не одруженої, на утриманні має п`ять неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2025 року за №0000003,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 14 січня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, приїхала до свого колишнього чоловіка ОСОБА_6 , за адресою буд. АДРЕСА_3 .

В цей же час, тобто 14 січня 2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин із вказаного будинку вийшла потерпіла ОСОБА_7 і між останньою та обвинуваченою виник словесний конфлікту, в ході якого ОСОБА_3 висловлювалася щодо потерпілої нецензурними словами. В ході сварки, у ОСОБА_3 , яка перебувала у зазначеному місці та у зазначений час, раптово виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Згодом, в цей же день, тобто, 14 січня 2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, реалізуючи раптово виниклий умисел на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, стоячи один напроти одного, використовуючи і фізичну силу рук, ОСОБА_3 нанесла потерпілій ОСОБА_7 один удар кулаком лівої руки в область правого ока, після чого схопила потерпілу за волосся, внаслідок чого остання впала на коліна на асфальт, та закривала обличчя руками. ОСОБА_3 , тримаючи потерпілу за волосся, продовжувала завдавати тілесні ушкодження, а саме: завдала удар долонею правої руки у праву тім`яну частину голови ОСОБА_7 , після чого удар кулаком лівої руки у ліву тім`яну - частину голови, чим завдала потерпілій фізичного болю. В подальшому, потерпіла ОСОБА_8 продовжувала знаходитися в положенні на колінах та ОСОБА_3 завдала ше приблизно 3 удари ногами в область спини справа та зліва.

Вчинивши всі дії, які вважала необхідними, обвинувачена покинула місце вчинення кримінального проступку.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 відповідно висновку експерта № 12 «Е» / 03 від 23.01.2025, заподіяні такі тілесні ушкодження: синець на шкірі верхньої та нижньої повік правого ока; крововилив на білковій оболонці внутрішньої частини правого ока; синець на шкірі лівої половини спини в 1,7 см нижче проекції нижчого кута лівої лопатки.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 (шість) днів, і за цією ознакою згідно п.п. 2.3.2. б та 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії Легких.

При цьому, 30 січня 2025 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора та Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачена повністю і беззастережно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно угоди, сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен.

В зазначеній угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій в присутності захисника.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угод про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченою, в присутності захисника, суд виходить з наступного.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди про визнання винуватості з обвинуваченою дотримані вимоги і правила КПК та КК України, тому просить її затвердити і призначити останній узгоджену міру та вид покарання. Зауважила на розумінні обмежень при оскарженні відповідного вироку.

Обвинувачена в судовому засіданні повністю і беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що ставиться за провину, просив затвердити досягнуту, в присутності захисника, угоду про визнання винуватості від 30 січня 2025 року та призначити узгоджене покарання.

Також обвинувачена надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Наголошувала на тому, що як визнала свою вину, так і підписала угоду, а наразі наполягає на її затверджені, добровільно в присутності захисника. Насильства, примусу чи погроз до нєї ніхто не застосовував, як і не висловлював обіцянок не передбачених угодою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підзахисною, та призначити останній покарання узгоджене в даній угоді. При цьому зазначив, що угода про визнання винуватості від 30 січня 2025 року між прокурором та обвинуваченою укладено добровільно, без будь якого примусу чи то обіцянок, за його особистої присутності. Також вказав, що стороні захисту зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, обмеження оскарження.

Потерпілою ОСОБА_7 надана згода прокурору на укладання угоди про визнання винуватості між ним та підозрюваною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який згідно класифікації статті 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачена, захисник погоджуються на призначення узгодженого виду та міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_3 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, характеризується як особа скарг стосовно якої не нахходило, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність обтяжуючих вину обставин, суд вважає, що покарання узгоджене сторонами угоди визначено відповідно до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України.

За таких обставин, підстав для відмови у затвердженні досягнутої угоди судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд, виконавши вимоги передбачені ст. 474 КПК України, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 30 січня 2025 року укладену між прокурором прокурором-стажистом на посаді прокурора Жовтовожської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. Достатніх підстав для застосування статті 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2025 року за №0000003, укладену 30 січня 2025 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривен.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_9