ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1493/25 Справа № 185/2302/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000463 від 14 листопада 2023 року, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новгородське м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 терміном на 60 днів, тобто до 10 травня 2025 року, включно.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, покарання у разі доведеності вини останнім передбачено у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про продовження існування ризику переховування від правосуддя. Крім того встановлено, що судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не розпочалось та заявлені прокурором ризики продовжують існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 відмовити.

В обґрунтування вказує, що суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в порушення п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, невірно оцінив вагомість викладених у клопотанні доводів про те, що саме підозрюваним вчинено зазначені кримінальні правопорушення.

Крім того зазначає, що надане стороною обвинувачення та покладене в основу рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання прокурора з посиланням на протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи допитів свідків, протоколи огляду та добровільної видачі речовин, висновки експертів не є належними доказами на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , оскільки

Також вказує на відсутність зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначає, що ОСОБА_5 офіційно працює, за місцем служби характеризується задовільно, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, утримує матір ОСОБА_8 інваліда 3 групи, яка потребує сторонньої допомоги та відсутні інші особи, які за законом зобов`язані її утримувати і це підтверджується доданими документами.

Захисник також звертає увагу на відсутність доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 були належним чином враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному правопорушенні.

Беручи до уваги характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, інші обставини у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду або незаконно впливати на свідків.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що стосується посилання захисника на те, що оскаржувана ухвала постановлена без об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Крім того, також не приймаються до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_5 офіційно працює, задовільно характеризується за місцем служби, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, утримує матір інваліда ІІІ групи, оскільки ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000463 від 14 листопада 2023 року, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4