УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 Справа №607/960/25 Провадження №1-кс/607/354/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мшанець Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000021 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що згідно зі ст. 1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. Згідно ст. 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 66 Лісового кодексу України у порядку спеціального використання лісових ресурсів здійснюється, зокрема заготівля деревини. Крім того, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. Відповідно до ст. 67 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети.

Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 68 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється на лісових ділянках, які виділяються для цієї мети, без надання земельних ділянок. Лісова ділянка може бути виділена одному або кільком тимчасовим лісокористувачам для різних видів використання лісових ресурсів. Землі, що були порушені під час використання лісових ресурсів, приводяться відповідно до вимог законодавства винними в цьому особами за їх рахунок до стану, придатного для використання за призначенням.

Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами.

На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства.

Форми спеціальних дозволів і порядок їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України. Орган виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, перед видачею спеціального дозволу на використання лісових ресурсів може здійснювати огляд на місці виділеної лісової ділянки з метою встановлення відповідності даних щодо площі, кількісних та якісних показників лісової ділянки відомостям, зазначеним у документах, поданих для отримання спеціального дозволу на використання лісових ресурсів.

Відповідно до ч. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 від 10.12.2004 року визначається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: зокрема, без відповідного дозволу. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства (ч.ч.1, 2 ст. 69 ЛК України).

Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого, зокрема здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на здійснення незаконної порубки дерев у лісах, перевезенні, зберіганні та збуті незаконно зрубаних дерев на території лісових масивів Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

З метою реалізації свого протиправного умислу, на початку 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 залучив до вчинення злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та інших невстановлених на даний час осіб, які за його проханням та за винагороду погодилися виконувати роботи з незаконної вирубки сироростучих дерев у вищевказаних лісових масивах, їх перевезенні до місця тимчасового зберігання та подальшого збуту, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти знаряддя та засоби, необхідних для здійснення незаконної порубки дерев, у тому числі транспортні засоби для подальшого перевезення незаконно зрізаної деревини і її реалізації суб`єктам господарювання Тернопільської області. Крім цього, з метою приховання злочинних дій, запобігання їх виявлення працівниками державної лісової охорони, ОСОБА_7 залучив службових осіб Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Так, 09.07.2024 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконну вирубку дерев, прибув зі ОСОБА_9 у квартал 20 виділу 7 та 5 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0092 (лісовий масив поблизу с. Стара Могильниця Тернопільського району Тернопільської області) для незаконної рубки дерев з подальшим перевезенням незаконно зрубаного лісу до місця запланованого тимчасового зберігання на ТОВ «ЄВРО-ЛАМ», що знаходиться за адресою: с. Козова, вул. Богуна І., 7 Тернопільського району, Тернопільської області, 3 для подальшого збуту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Після цього, 09.07.2024 в період часу з 14.00 год. 29 хв. по 15 год. 03 хв. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи на території кварталу 20 виділу 7 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», маючи корисливий мотив, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, вчинену за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру) з використанням фізичної сили та за допомогою заздалегідь підготовленої бензопили оранжевого кольору марки «STIHL», здійснили повне відокремлення від кореня до ступеня припинення росту стовбурів сироростучих дерев породи «дуб звичайний» (в кількості 4 штуки) в місці за GPS координатами 49.18343, 25.266910; 49.182604, 25.668484; 49.18297, 25.66908; 49.18294, 25.668182, після чого ОСОБА_7 за допомогою рулетки провів заміри стовбурів дерев, по яких ОСОБА_9 за допомогою бензопили розрізав стовбури дерев на окремі колоди для полегшення їх подальшого незаконного перевезення, зберігання та збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою неможливості їх викриття правоохоронними та контролюючими органами провели дії щодо приховування слідів проведення незаконної порубки сироростучих дерев шляхом засипання пнів незаконно зрізаних дерев землею та лісовою підстилкою.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу близько 15 год. 09.07.2024 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 прибули на територію лісових насаджень кварталу 20 виділу 5 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0092 (лісовий масив поблизу с. Стара Могильниця Тернопільського району), де в період часу з 15 год. 11 хв. по 16 год. 15 хв. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , маючи корисливий мотив, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, вчинену за попередньою змовою групою осіб, повторно, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру), з використанням фізичної сили та за допомогою заздалегідь підготовленої бензопили оранжевого кольору марки «STIHL», здійснили повне відокремлення від кореня до ступеня припинення росту стовбурів сироростучих дерев породи «дуб звичайний» (в кількості 11 штук) в місці за GPS координатами: 49.182054, 25.667189; 49.182021, 25.667175; 49.182014, 25.667183; 49.181928, 25.667424; 49.18238, 25.66757; 49.182153, 25.66738; 49.182299, 25.666463; 49.182351, 25.666215; 49.181876, 25.666165; 49.18187, 25.667746, після чого ОСОБА_7 за допомогою рулетки провів заміри стовбурів дерев які ОСОБА_9 за допомогою бензопили розрізав стовбури дерев на окремі колоди для полегшення їх подальшого незаконного перевезення, зберігання та збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою неможливості їх викриття правоохоронними та контролюючими органами провели дії щодо приховування слідів проведення незаконної порубки сироростучих дерев шляхом засипання пнів незаконно зрізаних дерев землею та лісовою підстилкою.

Цього ж дня, близько 18 год. 00 хв., відповідно до раніше досягнутих домовленостей з ОСОБА_7 , до місця незаконної порубки дерев на територію кварталу 20 виділу 5 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» прибув ОСОБА_8 на автомобілі «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_8 спільно з іншими особами, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи незаконно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо перевезення незаконно зрубаної деревини, використовуючи кран-маніпулятор транспортного засобу «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , загрузили колоди дерев породи «дуб звичайний» на вказаний автомобіль, який залишили в лісовому масиві поряд з місцем проведеної незаконної рубки деревини.

Надалі, о 06 год 45 хв 10.07.2024 ОСОБА_8 , діючи відповідно до узгодженого із іншими учасниками злочинної групи плану, спільно з іншими особами, за вказівкою ОСОБА_7 , використовуючи кран-маніпулятор транспортного засобу «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , продовжили загружати незаконно зрубану деревину на вказаний автомобіль.

Цього ж дня о 07 год. 22 хв. на територію кварталу 20 виділу 5 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», відповідно до раніше досягнутих злочинних домовленостей учасників групи, прибув ОСОБА_4 на вантажному автомобілі «RENAULT PREMIUM», д.н.з. НОМЕР_2 , який діючи незаконно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій з ОСОБА_8 та з іншими особами загрузили незаконно зрубану деревину на транспортний засіб «RENAULT PREMIUM», д.н.з. НОМЕР_2 з метою подальшої її перевезення та збуту.

Після цього, ОСОБА_4 , завідомо розуміючи протиправність своїх дій, діючи незаконно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з іншими учасниками групи, за допомогою транспортного засобу «RENAULT PREMIUM», д.н.з. НОМЕР_2 перевіз незаконно зрубану деревину на територію ТОВ «ЄВРО-ЛАМ», що знаходиться за адресою: с. Козова, вул. Богуна І., 7 Тернопільського району, Тернопільської області, 3 для подальшого зберігання та збуту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями, що виразились у незаконній порубці дерев у лісах на території кварталу 20 виділів 5 та 7 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», зберіганні та перевезенні незаконно зрубаних дерев породи «дуб звичайний» (сироростучий), в загальній кількості 15 штук, діаметрами пнів біля шийки кореня 41 см. (1 штука), 71 см. (1 штука), 77 см. (1 штука), 85 см. (2 штуки), 86 см. (1 штука), 87 см. (2 штуки), 88 см. (1 штука), 94 см. (1 штука), 96 см. (2 штуки), 98 см. (1 штука), 100 см. (2 штуки), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заподіяли екологічний збиток (шкоду) на суму 655 318,06 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч триста вісімнадцять гривень шість копійок) гривень, що перевищує більш як на 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим спричинили тяжкі наслідки.

Окрім цього, в серпні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на здійснення незаконної порубки дерев, їх перевезення, зберігання та збуту, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та іншими особами, вирішив повторно вчинити злочинні дії у кварталі 34 виділі 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0010 (лісовий масив поблизу с. Млиниська Тернопільського району) з подальшим перевезенням незаконно зрубаного лісу до місця зберігання на територію ТОВ «ЄВРО-ЛАМ», що знаходиться за адресою: с. Козова, вул. Богуна І., 7 Тернопільського району, Тернопільської області, 3 для подальшого зберігання та збуту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , близько 09.00 год. 16.08.2024 прибули на територію лісових насаджень кварталу 34 виділу 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на земельну ділянці з кадастровим номером :01:002:0010 (лісовий масив поблизу с. Млиниська Тернопільського району), де в період часу з 09.36 год. по 10.32 год. ОСОБА_7 маючи корисливий мотив, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, вчинену за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру), з використанням фізичної сили та за допомогою заздалегідь підготовленої бензопили оранжевого кольору марки «STIHL» MS361, здійснили повне відокремлення від кореня до ступеня припинення росту стовбурів сироростучих дерев породи «дуб звичайний» (в кількості 4 штук) в місці за GPS координатами: 49.1917290, 25.7289834; 49.1918169, 25.7289596; 49.1920947, 25.7290139; 49.1929111, 25.7294413; та сироростучих дерев породи «граб» (в кількості 2 штуки), після чого ОСОБА_7 за допомогою рулетки провів заміри стовбурів дерев, по яких ОСОБА_9 за допомогою бензопили розрізав стовбури дерев на окремі колоди для полегшення їх перевезення, зберігання та збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою неможливості їх викриття правоохоронними та контролюючими органами провели дії щодо приховування слідів проведення незаконної порубки сироростучих дерев шляхом засипання пнів незаконно зрізаних дерев землею та лісовою підстилкою.

Цього ж дня, о 10 год. 26 хв., відповідно до раніше досягнутих домовленостей з ОСОБА_7 до місця незаконної порубки дерев на територію кварталу 34 виділу 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» прибув ОСОБА_8 на автомобілі «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 та спільно з іншими особами, діючи за попередньою змовою із іншими учасниками групи, незаконно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо перевезення незаконно зрубаної деревини, використовуючи кран-маніпулятор транспортного засобу «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , в період часу з 10 год. 30 хв. по 12 год. 24 хв. частково загрузили колоди дерев породи «дуб звичайний» на вказаний автомобіль та перевезли до земельної ділянки, яка знаходиться за GPS координатами: 49.196040, 25.744971, де в подальшому, перегрузили незаконно зрубану деревину в транспортний засіб «RENAULT PREMIUM», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому очікував ОСОБА_4 відповідно до раніше досягнутих домовленостей з учасниками групи.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу в період часу з 09.36 год. по 10.32 год. 16.08.2024 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи на території кварталу 34 виділу 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», маючи корисливий мотив, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, вчинену за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру), з використанням фізичної сили та за допомогою бензопили оранжевого кольору марки Stihl MS361, здійснив повне відокремлення від кореня до ступеня припинення росту стовбурів сироростучих дерев породи «дуб звичайний» (в кількості 3 штук) в місці за GPS координатами: 49.1924913, 25.7290585; 49.1936189, 25.7294343; 49.1919893, 25.7295684; після чого ОСОБА_7 за допомогою рулетки провів заміри стовбурів дерев по яких ОСОБА_9 за допомогою бензопили почав розрізав стовбури дерев на окремі колоди для полегшення їх зберігання, перевезення та збуту.

Цього ж дня, о 14 год. 19 хв., відповідно до раніше досягнутих домовленостей з ОСОБА_7 та іншими учасниками групи, до місця незаконної порубки дерев на територію кварталу 34 виділу 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» прибув ОСОБА_8 на автомобілі «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 та, діючи за попередньою змовою із іншими учасниками групи, незаконно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо перевезення незаконно зрубаної деревини, використовуючи кран-маніпулятор транспортного засобу «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , в період часу з 14 год. 20 хв. по 14 год. 40 хв. частково загрузили колоди дерев породи «дуб звичайний» на вказаний автомобіль з метою його подальшого перевезення.

Надалі, учасники групи, готуючись для подальшого транспортування незаконно зрубаної лісопродукції, цього ж дня близько 16 год. були виявлені працівниками правоохоронних органів, на місці вчинення злочину.

Своїми умисними діями, що виразились у незаконній порубці дерев у лісах та зберіганні і перевезенні незаконно зрубаних дерев породи «дуб звичайний» (сироростучий), в загальній кількості 7 штук, діаметрами пнів біля шийки кореня 70 см. (2 штуки), 83 см. (1 штука), 85 см. (1 штука), 87 см. (1 штука), 90 см. (1 штука), 110 см. (1 штука); «граб» (сироростучий), в загальній кількості 2 штуки, діаметрами пнів біля шийки кореня 18 см. (1 штука), 35 см. (1 штука). ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та інші особи, заподіяли матеріальну шкоду навколишньому природньому середовищу на території кварталу 34 виділу 1 Буданівського лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» на суму 313 431,42 (триста тринадцять тисяч чотириста тридцять одна гривня сорок дві копійки) гривень, що перевищує більш як на 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, своїми незаконними діями, які виразились у незаконній порубці дерев різних порід у лісі загальною кількістю 20 штук, без наявного спеціального дозволу - лісорубного квитка, їх перевезенні, зберіганні та збуті, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та іншими особами заподіяли екологічний збиток (шкоду) на загальну суму 968 749,48 (дев`ятсот шістдесят вісім тисяч сімсот сорок дев`ять гривень сорок вісім копійок) гривень, що перевищує більш як на 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим спричинив тяжкі наслідки.

Слідчий у клопотанні вказує, що 15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, повторно, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). З урахуванням викладеного та даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обґрунтованими.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість повідомленої йому у межах даного кримінального провадження підозри та недоведеність наведених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вказала на невідповідність внесеного щодо ОСОБА_4 клопотання вимогам ст. 184 КПК України. Крім того, захисник просила врахувати дані про особу ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання та є особою з інвалідністю ІІІ групи, на підтвердження чого надала відповідні документи.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення та зазначив про визнання своєї вини у вчиненому. Просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що вважає достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується виключно тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно із ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, повторно, що спричинило тяжкі наслідки (Стаття 246 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016; в редакції Законів № 2063-VIII від 23.05.2017, № 2531-VIII від 06.09.2018; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2708-VIII від 25.04.2019, № 3342-IX від 23.08.2023).

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Зокрема такими є: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000021 від 04.04.2024; протоколи огляду місця події від 16.08.2024 та 22.08.2024; висновки експертів за результатами проведення судових інженерно-екологічних експертиз від 16.12.2024 та 17.12.2024; протоколи за результатами проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05.08.2024 та 12.09.2024; протокол за результатами проведення НС(Р)Д спостереження за річчю від 02.12.2024; інші долучені до клопотання матеріали.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 такого кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (Стаття 246 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016; в редакції Законів № 2063-VIII від 23.05.2017, № 2531-VIII від 06.09.2018; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2708-VIII від 25.04.2019, № 3342-IX від 23.08.2023), тобто у незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, повторно, що спричинило тяжкі наслідки.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення в обґрунтування поданого щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні №0000021 від 04.04.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов таких висновків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, як і ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Вирішуючи питання щодо наявності ризику впливу на спеціалістів та експертів у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з того, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час вже проведено ряд необхідних експертних досліджень та слідчих дій за участю спеціалістів, якими були надані відповідні висновки, а відтак з метою уникнення покарання, підозрюваний може вчиняти певні дії, покликані на примушування їх до відмови від надання показань у суді, в разі необхідності їх допиту під час судового розгляду щодо проведених ними експертиз у даному провадженні.

Поряд з цим слідчий суддя враховує, що відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у будь-який спосіб протягом розслідування кримінального провадження №0000021 від 04.04.2024 перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає, і слідчому судді таких даних не надано.

Отже, слідчим у поданому клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, спеціалістів, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя не погоджується з доводами захисника про невідповідність поданого слідчим клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, оскільки зі змісту даного клопотання вбачається, що у ньому містяться усі необхідні відомості, які визначені пунктами 1-7 ч. 1 ст. 184 КПК України.

Так, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 винятковий за своєю суворістю запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, в судовому засіданні прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, втім, не доведено обставини згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його процесуальну поведінку.

Зважаючи на наведене, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також наявність у нього постійного місця реєстрації та проживання, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст. 177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням викладеного, встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що можливе застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме вимогам КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючим ризикам та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 23 год. 59 хв. 15.03.2025.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

5) здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 15.03.2025.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Доручити виконання ухвали Відділенню поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для чого негайно направити її копію для здійснення відповідного контролю за підозрюваним.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1