ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1445/25 Справа № 208/8821/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою задоволено подання ДУ Кам`янська виправна колонія № 34 про приведення покарання засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну та переглянути вироки, якими вона була засуджена за ст.185 КК України.

Також зазначає, що оскільки суд першої інстанції на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнив її від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року за ч.2 ст.185 КК України, тому наявні підстави для пом`якшення покарання за цим вироком.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року задоволено подання ДУ Кам`янська виправна колонія № 34 про приведення покарання засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року ОСОБА_7 було засуджено за вчинення 29.03.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 1786 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року - виконувати самостійно. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року та за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року, скасованого в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення 29.03.2020 року крадіжки на суму 1786 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Враховуючи те, що вказаними протиправними діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій у розмірі, що відповідно не перевищує розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2020 році, тому суд першої інстанції обгрунтовано привів покарання за вказаним вироком у відповідність до вимог законодавства України та звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Що стосується вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року, скасованого в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року, то відповідно до нього ОСОБА_7 29.04.2018 року та 30.04.2018 року здійснила крадіжки на суми 2378 грн та 2926 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн.

Враховуючи те, що вказаними протиправними діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим у розмірі, що відповідно перевищує розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2018 році, тому колегія суддів не вбачає підстав для приведення покарання за вказаним вироком у відповідність до вимог законодавства України.

Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року, до покарання якого на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року, скасованого в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року, а до покарання за вироком від 21.05.2019 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року, тобто призначене покарання за вироком від 09.04.2019 року враховане у вироку від 29.04.2021 року, що не було взято судом першої інстанції до уваги при розгляді подання ДУ Кам`янська виправна колонія № 34 про приведення покарання засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України, так як в ухвалі суду відсутнє рішення щодо вироку від 09.04.2019 року.

Згідно із ч. 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За положеннями пункту 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З мотивувальної частини вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 засуджена за вчинення крадіжки 01.01.2019 року на суми 561 грн, 421,50 грн, 02.01.2019 року на суму 280,50 грн та 05.01.2019 року на суму 280,50 грн, тобто вказані суми не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка у 2019 році становила 1921 грн.

Отже, вчинені ОСОБА_7 01.01.2019 року, 02.01.2019 року та 05.01.2019 року викрадення чужого майна на суми, менші за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, є дрібним викраденням шляхом крадіжки, яке не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне привести покарання засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог кримінального законодавства та звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке фактично враховане у вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У зв`язку з наведеним, подання ДУ Кам`янська виправна колонія № 34 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Що стосується доводів засудженої про те, що наявні підстави для пом`якшення покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року, яким вона, окрім як за ч. 2 ст. 185 КК України, також засуджена за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки звільнення ОСОБА_7 від покарання за ч.2 ст.185 КК України за цим вироком та за вироком від 09.04.2019 року на підставі Закону України №3886-ІХ не може впливати на пом`якшення покарання, так як з вироку від 29.04.2021 року вбачається, що судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахована ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання, а тому у сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 року, за яким колегією суддів не встановлено підстав для приведення покарання у відповідність до вимог законодавства України, у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року щодо засудженої ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ Кам`янська виправна колонія № 34 про приведення покарання засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року та вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ч. 1, 4 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4