Справа № 445/581/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/902/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року про накладення арешту на майно,-

з участю власника майна ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113.

Накладено арешт на:

- 54 колоди дерева породи дуб, які знаходяться на напівпричепі марки «KRONE» модель SDP SHEL кузов № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 ;

- 74 колоди дерева породи дуб, які знаходяться на напівпричепі марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 ;

- 65 колоди дерева породи дуб, що знаходяться на напівпричепі марки «CODER» модель «S 338 UD» кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 ;

- ТТН № ЛАМ 330259 від 10.03.2025 в кількості 1 штука;

- ТТН ЛАВ №020158 від 12.03.2025 в кількості 2 штуки, ТТН ЛАВ №020157 від 12.03.2025 в кількості 2 штуки;

- ТТН ЛАС №130236 від 12.03.2025. в кількості 1 штука;

- сідловий тягач марки «MAN» модель TGA 18.480 кузов № НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 , та напівпричіп марки «KRONE» модель SDP SHEL кузов № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 власником яких є ОСОБА_10 ;

- сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_6 ;

- сідловий тягач марки «DAF» модель «XF 95.380» кузов НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 , напівпричіп марки «CODER» модель «S 338 UD» кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , власником яких є ОСОБА_11 ;

Передано сідловий тягач марки «MAN» модель TGA 18.480 кузов № НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 та напівпричіп марки «KRONE» модель SDP SHEL кузов № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_10 .

Передано сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_6 .

Передано сідловий тягач марки «DAF» модель «XF 95.380» кузов НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 , напівпричіп марки «CODER» модель «S 338 UD» кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_11 , або орендарю ОСОБА_12 .

Попереджено ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, згідно із ч. 1 ст. 388 КК України.

Зобов`язано ОСОБА_10 надавати переданий на зберігання сідловий тягач марки «MAN» модель TGA 18.480 кузов № НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 та напівпричіп марки «KRONE» модель SDP SHEL кузов № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , для огляду і проведення відповідних слідчих дій - на першу вимогу старшого слідчого СВ Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Зобов`язано ОСОБА_6 надавати переданий на зберігання сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , для огляду і проведення відповідних слідчих дій - на першу вимогу старшого слідчого СВ Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Зобов`язано ОСОБА_11 , або ОСОБА_12 надавати переданий на зберігання сідловий тягач марки «DAF» модель «XF 95.380» кузов НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 , напівпричіп марки «CODER» модель «S 338 UD» кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , для огляду і проведення відповідних слідчих дій - на першу вимогу старшого слідчого СВ Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Виконання ухвали, яка виконується негайно, доручено старшого слідчого СВ Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав те, що незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню доказів злочину, а відтак, враховуючи обставину того, що були надані докази, які долучені до матеріалів справи, зокрема договори на перевезення та договір оренди транспортного засобу, вважаю, що вищевказані транспортні засоби та напівпричіпи до них слід передати на відповідальне зберігання їх власникам із зобов`язанням таких представити транспортні засоби та напівпричіпи слідчому для проведення необхідних слідчих дій, також те, що вказані колоди дерев, сідлові тягачі, напівпричіпи та товарно-траспортні накладні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, дані речі є визнані як речові докази, тому враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, є наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи осіб, а також з метою збереження доказів кримінального правопорушення.

На вказану ухвалу представник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 14.03.2025 у справі № 445/581/25 про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113 в частині накладення арешту на сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_6 . Прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113 в частині накладення арешту на сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-3E» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_6 .

Зауважує, що у контексті того, що метою накладення арешту слідчим визначено, у тому числі, необхідність збереження речового доказу, із аналізу змісту клопотання не видається можливим встановити, яке доказове значення у вказаному провадженні має належне ОСОБА_6 , майно у вигляді транспортного засобу, який за своєю природою не містить жодної інформаційно-доказової бази щодо незаконної порубки лісу чи умисне заниження його вартості. Факт перевезення саме тої деревини, яка була навантажена з бірками на кожній колоді, зафіксований, а сама деревина арештована, що дозволяє у повній мірі проводити подальші слідчі дії щодо відповідності визначеної у товарно-транспортних накладних вартості лісопродукції, яку ОСОБА_6 перевозив.

Вказує, що клопотання слідчого містить істотні суперечності стосовно мети накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, що зумовлює відсутність підстав для його задоволення в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Звертає увагу на те, що слідчий суддя суду першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , не звернув уваги на його невідповідність вимогам КПК України щодо обґрунтованості, а тому ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб ОСОБА_6 , має бути скасована, оскільки не відповідає критерію законного та обґрунтованого судового рішення.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги просить врахувати наведені вище додаткові пояснення до апеляційної скарги, скасувавши ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 14.03.2025 у справі № 445/581/25 та прийнявши нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113 в частині накладення арешту на сідловий тягач марки «MAN» модель TGX18.440 р.н. НОМЕР_9 , кузов № НОМЕР_10 та напівпричіп марки «ZCHWARZMULLER» модель «SPA-ЗЕ» кузов № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_13 , власником яких є ОСОБА_6 . Також просить розгляд справи проводити у відсутності адвоката ОСОБА_7 .

Вважає, що відсутність належного мотивування необхідності застосування арешту майна ОСОБА_6 , є підставою для скасування оскарженої ухвали, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України.

Зазначає, що в ухвалі жодним словом не обумовлено про який саме злочин йдеться мова та відсутнє будь-яке належне обґрунтування яке саме доказове значення у вказаному провадженні має належне ОСОБА_6 , майно у вигляді транспортного засобу.

Вказує, що є незрозумілим яким чином транспортний засіб стороннього перевізника ОСОБА_6 , містить інформаційно-доказову базу щодо незаконної порубки лісу чи умисне заниження його вартості за належно оформлених документів на перевезення колод дубу, на кожній з яких були бірки відправника такого товару.

Стверджує що застосований судом арешт колод дуба, які перевозив ОСОБА_6 , на власному транспортному засобі, дозволяє у повній мірі проводити подальші слідчі дії щодо відповідності визначеної у товарно-транспортних накладних вартості лісопродукції, а також законності їх порубки.

Вважає, що висновок суду першої інстанції нічим не мотивований та є суперечливим, оскільки для проведення необхідних слідчих дій немає необхідності проводити арешт транспортного засобу ОСОБА_6 .. При цьому необхідно взяти до уваги, що на момент розгляду клопотання слідчого такі дії вже були проведенні (щодо огляду транспортного засобу).

В судове засідання представник адвокат ОСОБА_7 , не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце його проведення. Водночас, адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

З урахуванням наведеного та положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, виступ власника майна ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив про розгляд такої у відсутності представника адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив щодо задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 13.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

13 березня 2025 року, відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 13 березня 2025 органом досудового розслідування прийнято рішення про визнання вилученого майна, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, при цьому, слідчий суддя, обґрунтовано зазначив, що в судовому засіданні були надані докази, які долучені до матеріалів справи, зокрема договори на перевезення та договір оренди транспортного засобу, а відтак такі вищевказані транспортні засоби та напівпричіпи до них слід передати на відповідальне зберігання їх власникам із зобов`язанням таких представити транспортні засоби та напівпричіпи слідчому для проведення необхідних слідчих дій, а також те, що вказані колоди дерев, сідлові тягачі, напівпричіпи та товарно-траспортні накладні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, дані речі є визнані як речові докази, тому враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відтак є наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи осіб, а також з метою збереження доказів кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на майно, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4