Провадження № 1-кп/127/460/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту одним з епізодів обвинувачення ОСОБА_4 є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану 18.02.2024 року, що заподіяла матеріальну шкоду на суму 1255,90 гривень. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за вказаним епізодом досудовим розслідуванням за ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що вказаний епізод обвинувачення може бути закритий, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Також судом роз`яснено ОСОБА_4 , що вона вправі заперечувати щодо цього та роз`яснено положення ч. 3 ст. 479-2 КПК України, згідно із якими застосування п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України здійснюється виключно якщо обвинувачена проти цього не заперечує. Також судом роз`яснено обвинуваченій положення ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що їй положення ст. 479-2 КПК України зрозумілі, зрозуміло право на загальний порядок судового розгляду. Обвинувачена ОСОБА_4 надала добровільну згоду на закриття вказаного епізоду від 18.02.2024 року з підстав, визначених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Прокурор ОСОБА_7 щодо закриття провадження за обвинуваченням за епізодом від 18.02.2024 року не заперечував.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказав на декриміналізацію зазначеного діяння за епізодом від 18.02.2024 року.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував щодо закриття справи в цій частині.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю.

Згідно обвинувального акту одним з епізодів обвинувачення ОСОБА_4 є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану 18.02.2024 року, що заподіяла матеріальну шкоду на суму 1255,90 гривень. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за вказаним епізодом досудовим розслідуванням за ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною 1 ст. 2 КК України визначено, підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна».

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому положення ч. 3 ст. 3 КК України визначають, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як вже зазначалось, суд роз`яснив обвинуваченій положення ст. 479-2 КПК України, наявність в неї права за судовий розгляд на загальних підставах, в ході якого сторона обвинувачення буде зобов`язана довести обґрунтованість обвинувачення, а обвинувачена буде мати всю сукупність прав, визначених Конституцією та КПК України. Судом роз`яснено обвинуваченій суть поняття «декриміналізація діяння», відмінність між закриттям з підстав декриміналізації та за відсутності події кримінального правопорушення, відмінність такого виду судового рішення від виправдувального вироку.

Обвинувачена надала суду добровільну згоду на закриття, зазначивши, що вказані положення їй зрозумілі.

Також при вирішенні клопотання, судом враховано правову позицію ОП ВС від 07.10.2024 року з вказаного питання. Так, Верховний Суд визначив, що ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (НМДГ). Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 НМДГ.

Як зазначив Верховний Суд, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2024 року становив 3028 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2024 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1514 грн.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення або ж складу адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість майна, що стало предметом посягання, 2 НМДГ, тобто 3028 грн.

Згідно обвинувального акту одним з епізодів обвинувачення ОСОБА_4 є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану 18.02.2024 року, що заподіяла матеріальну шкоду на суму 1255,90 гривень. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за вказаним епізодом досудовим розслідуванням за ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, наявність згоди обвинуваченого в сукупності з наведеними нормами Конституції та КК України, висновками ОП ВС у наведеній вище постанові, є підставою для закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 371, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала є остаточною та окремому оскарженню від остаточного судового рішення не підлягає.

Суддя :