Справа №573/2513/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/103/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 грудня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000608 від 26 грудня 2024 року, в якому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, старший слідчий СВ ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8

звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

Вказане клопотання старшого слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_6 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 грудня 2024 року, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 лютого 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає про те, що слідча суддя під час розгляду клопотання слідчого проігнорувала стан здоров`я підозрюваного, який має значний ступінь опіків тіла.

Окрім цього, під час затримання підозрюваного, в останнього відбиралися пояснення у відсутності захисника. Також в момент оголошення підозри, ОСОБА_6 через отримані опіки погано чув, з трудом розмовляв, нічого не бачив через набряк обличчя, а тому був позбавлений можливості реалізувати жодне з прав, які йому були зачитані слідчим.

Дані дії зі сторони правоохоронних органів, апелянтом розцінюються як катування, що порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поміщення підозрюваного в тяжкому стані в умови СІЗО, позбавляє його можливості отримати належне лікування в опіковому відділенні.

Апелянт вважає, що стан здоров`я підозрюваного спростовує наявність будь-якого із зазначеним у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судове засідання апеляційної інстанції учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явились, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 у поданій заяві просить здійснити апеляційний розгляд у її відсутність.

Враховуючи наявність поданої заяви прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та підтвердження належного повідомлення учасників провадження, колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000608 від 26 грудня 2024 року, 27 грудня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням наданих органом досудового розслідування доказів, а саме: рапортами помічника чергового ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 26 грудня 2024 року; протоколом огляду місця події від 26 грудня 2024 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 грудня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 27 грудня 2024 року, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та є достатніми на даній стадії провадження.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є підтвердженим, оскільки тяжкість ймовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а тому існує ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що ускладнить своєчасне виконання процесуальних рішень.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, а також характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, пов`язаного із закінченим замахом на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті двох осіб, дані про особу підозрюваного, котрий не має сталих соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має законного та сталого джерела доходу, посередньо характеризується та його поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя, в ході прийняття рішення про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею доказами.

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисника про необхідність врахування стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , однак відповідної медичної документації стосовно критичного стану його здоров`я, який виключає можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно довідки КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 28 грудня 2024 року № 01-08/1123, ОСОБА_6 може приймати участь в судових засіданнях та перебувати в умовах ізоляції, в подальшому хворому показане оперативне втручання.

Апеляційний суд наголошує, що у разі незадовільного стану здоров`я підозрюваного, у відповідності до положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-ХІІ від 30 червня 1993 року, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Оскільки доказів, які б давали апеляційному суду підстави вважати, що стан здоров`я підозрюваного є таким, що на даний час потребує невідкладної медичної допомоги, стороною захисту не надано, апеляційний суд вважає, що у разі реального існування потреби в наданні медичної допомоги підозрюваному, сторона захисту не позбавлена можливості звернутися з відповідним клопотання до установи виконання покарань.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Щодо наявність в діях органів досудового розслідування ознак катування під час вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 27 грудня 2024 року старшим слідчим СВ ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_7 було повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Про оголошення вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, свідчать проставлені підписи останнього та його захисника.

Жодних зауважень щодо проведеної процесуальної дії, в тому числі в частині порушення прав підозрюваного, захисник не висловив та не зазначив у повідомленні про підозру.

Присутність захисника під час повідомлення про підозру ОСОБА_6 унеможливлювало порушення прав останнього, про що зауважує апелянт в поданій скарзі.

Окрім цього, як вбачається із долученого протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 26 грудня 2024 року о 20 год. 15 хв. в смт. Миколаївка вул. Шкільна буд. 2, ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні злочину. Орган уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги повідомлений про затримання та роз`яснено затриманому його права. Жодних пояснень у відсутність захисника, ОСОБА_6 не надавав.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень органом досудового розслідування норм кримінального процесуального Закону України, в тому числі наявність в діях слідчого ознак катування, під час вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 грудня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4