Справа №463/8499/24
Провадження №1-кс/463/9933/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

18 грудня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з місцем дислокації у м.Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с.Велика Воля Львівської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України,-

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у сумі не менше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у разі внесення такої покладення на підозрюваного ряду обов`язків.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 30.04.2024 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що наказом начальника командира військової частини НОМЕР_2 від 27.01.2022 № 21 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення та вважався таким, що 27.01.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з функціональними обов`язками водія взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 на ОСОБА_4 , серед іншого було покладено обов`язок: постійно знати і доповідати командирові підрозділу про наявність пального в автомобілі; вести встановлений облік надходження (отримання) та витрати пального.

ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм ст.17, 19, 65, 68 Конституції України, ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут), ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» від 21.09.1999, ст. 6, 7, 9, 13-15 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, п.п. 2.15, 3.1.1, 3.1.9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» №300 від 16.07.1997, ст. 3, 22, 23 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив стати на злочинний шлях, шляхом зловживання службовим становищем спрямоване на викрадення іншого військового майна бензину, належного військовій частині НОМЕР_2 за наступних обставин.

Так, на початку квітня 2024 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) військовослужбовець ОСОБА_4 , будучи військовою посадовою особою, маючи єдиний намір на особисте збагачення, шляхом вчинення злочину, пов`язаного з продажем бензину, який зливався із службових автомобілів військової частини НОМЕР_2 за вказівкою ОСОБА_8 , та залишки якого зберігались у металевих бочках за адресою у АДРЕСА_2 , запропонував ОСОБА_9 придбати паливно-мастильні матеріали, а саме бензин в кількості 200-300 літрів, за ціною 35 гривень за 1 літр.

В подальшому 16 травня 2024 року близько 12 годин 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Львові через мобільний додаток «WhatsApp» подзвонив на мобільний номер НОМЕР_3 до ОСОБА_4 , та повідомив, що хоче придбати бензин в кількості 300 літрів, на що ОСОБА_4 , погодився та сказав приїхати близько 14 годин 00 хвилин в с. Шкло, Яворівського району, Львівської області до санаторію. ОСОБА_9 , на виконання вказівок ОСОБА_4 , на автомобілі марки «Рено- Трафік» о 13 годині 40 хвилин приїхав в обумовлене місце біля санаторію «Шкло», що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шкло, вул. Курортна, 1 взявши із собою в автомобіль каністри ємністю по 20 літрів в кількості 15 штук, щоб заповнити їх бензином.

Після цього о 14 годині 12 хвилин до ОСОБА_9 , під`їхав автомобіль марки «Опель» червоного кольору, із вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_4 , та сказав їхати за ним. На виконання вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , на своєму автомобілі прослідував за автомобілем в якому їхав ОСОБА_4 до приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 та заїхавши на вказану територію прослідував за ОСОБА_4 , на задню частину подвір`я, де за будинком знаходились дві металеві ємності (бочки).

Перебуваючи на вказаній території військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , сказав ОСОБА_9 , принести каністри. Вподальшому ОСОБА_4 , за допомогою шлангу перелив із металевих ємностей (бочок) бензин у каністри та наповнив 13 каністр по 20 літрів кожну. Під час наповнення бензином каністр ОСОБА_4 , сказав, що вказана бензин «взводного» та йому не було кому її віддати.

Після заповнення 13 каністр по 20 літрів бензину кожна, тобто всього 260 літрів ОСОБА_4 , повідомив, що на даний час бензину в нього немає та порахувавши кількість каністр які він наповнив, а ОСОБА_9 , переніс у багажне відділення свого автомобіля, сказав, що за цей бензин ОСОБА_9 , повинен заплатити йому 8900 гривень, після чого ОСОБА_4 , було передано 8900 гривень. Після розрахунку ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , домовились, що ОСОБА_4 , як тільки «назбирає» ще бензину то повідомить ОСОБА_9 , коли можна буде приїхати та купити її.

ОСОБА_4 , знаючи що вказаний бензин належить військовій частині НОМЕР_2 , був викрадений військовослужбовцями за вказівкою ОСОБА_8 , який зберігався у металевих бочках за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продав вказаний бензин в кількості 260 літрів за ціною 8900 гривень ОСОБА_9 .

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України складено 17.12.2024 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викрадені військовослужбовцем іншого військового майна, шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом від 30.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення; відповіддю на доручення від 02.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.05.2024; протоколом огляду та добровільної видачі від 16.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 10.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.09.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 17.05.2024; іншими матеріалами кримінального провадження №0000526.

Враховуючи характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, зокрема неофіційно, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочин у сфері службової діяльності, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , набуло значного суспільного резонансу, відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених під час дії в державі військового стану, умисно та з корисливих мотивів, а тому просить визначити заставу у сумі не менше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні, та просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили в задоволенні клопотання відмовити, водночас у разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність утримання ОСОБА_4 під вартою, просили визначити заставу, суму якої сім`я підозрюваного змогла би внести, а це не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки розмір застави, яку просить визначити сторона обвинувачення є завідомо непосильною для підозрюваного.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 30.04.2024.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 17.12.2024 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом від 30.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення; відповіддю на доручення від 02.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.05.2024; протоколом огляду та добровільної видачі від 16.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 10.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.09.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 17.05.2024.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою строком шістдесят днів із визначенням розміру застави.

Разом з тим, оскільки відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, в той час як застава у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів, яку просить визначити підозрюваному сторона обвинувачення, з урахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, є завідомо непомірною для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з 18 грудня 2024 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 15 лютого 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 .

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23.12.2024.

Суддя: ОСОБА_1