Номер провадження: 11-сс/813/580/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2025 якою в межах к/п №0000004 від 01.07.2024 відносно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Холодна Балка Біляївського р-ну Одеської обл., громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України застосований запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 13.04.2025

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання ст. детектива підрозділу ТУ БЕБ в Одеській обл. ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді застави у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 696 440 грн. із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 13.04.2025 відносно ОСОБА_7 підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки;

- розмір застави є непомірним для підозрюваної, більш того, матеріали, якими обґрунтоване клопотання не зазначено, яку майнову шкоду вона заподіяла, або який дохід від вчиненого кримінального правопорушення отримала. Відповідно до інформації з її банківських рахунків її середній дохід на місяць у 2023-2024 становив близько 17 500 грн., з 2024 по 2025 24 000 грн.

- у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ імовірність переховування від суду не може бути обґрунтована виключно тяжкістю покарання;

- підозрювана ОСОБА_7 належним чином виконує покладені на неї обов`язки, з`являється за першим викликом до детектива, не ухиляється від проведення жодних процесуальних дій;

- заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджений будь якими доказами;

- підозрювана всупереч ст. 52 КПК України не була своєчасно забезпечена захисником, після повідомлення ОСОБА_7 про підозру продовжив проведення процесуальних дій, зокрема вручив їй клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності захисника;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27.02.2025 та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрювана та її захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 8 ст. 194 КПК України, до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки захисник в апеляційній скарзі не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині.

Водночас, що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя констатував наявність у вказаному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваної ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою. У цьому контексті апеляційний суд також враховує, що підозрювана може безперешкодно залишити територію України.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, апеляційний суд вважає реальним ризик, передбачений, п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, за версією органу досудового розслідування до вчинення інкримінованих злочинів причетна значна кількістю осіб, які діяли за чітко розробленим планом, використовували засоби конспірації, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджений будь якими доказами, колегія суддів зауважує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Перевіряючи доводи захисника з приводу того, що підозрювана всупереч ст. 52 КПК України не була своєчасно забезпечена захисником, а слідчий після повідомлення ОСОБА_7 про підозру продовжив проведення процесуальних дій, зокрема вручив їй клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності захисника, апеляційний суд зауважує, що КПК України не передбачають обов`язкової присутності захисника під час вручення повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу.

У цьому контексті апеляційний суд враховує, що відповідно до практики ВС не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду. У той же час, підозрювана була забезпечена захисником під час розгляду клопотання слідчого, у зв`язку з чим не вважає зазначену захисником обставину такою, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Що стосується доводів захисника з приводу непомірності розміру застави, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, оскаржуваною ухвалою відносно ОСОБА_7 яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину був застосований запобіжний захід у виді застави у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вирішуючи питання про розмір застави, апеляційний суд виходить з того, що приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Водночас, апеляційний суд додатково зауважує на тому, що запобіжні заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

В той же час, апеляційним судом встановлено, що підозрювана ОСОБА_7 05.03.2025 не з`явилася за викликом до слідчого, причини неявки не повідомила.

Апеляційний суд враховує ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має соціальні зв`язки, однак, з огляду на продемонстровану підозрюваною процесуальну поведінку та обставини справи у їх сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав на даній стадії досудового розслідування для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування оскаржуваної ухвали.

Більш того, визначений розмір застави не виходить за межі, встановлені приписами п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 403, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2025, якою в межах к/п №0000004 від 01.07.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України застосований запобіжний захід у виді застави, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 13.04.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4