УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 Справа №607/2340/23 Провадження №1-в/607/15/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , інспектора Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі клопотання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання згідно вироку суду від 13 квітня 2023 року, в обґрунтування якого посилається на наступне. Вказаний вирок надійшов до органу пробації для виконання 22 травня 2023 року. 29 серпня 2023 року ОСОБА_5 прибув до відділу пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, йому роз`яснені обов`язки покладені на нього судом та наслідки ухилення від виконання покладених на нього обов`язків. Будучи підобліковим Тернопільського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони, а тому 08.02.2024 року працівником зазначеного органу надіслано подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого. Ухвалою суду від 06.03.2024 року у задоволенні подання було відмовлено, однак після зазначеного, ОСОБА_5 систематично притягувався до адміністративної відповідальності.

Представник органу пробації та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Суд заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання та особову справу на засудженого ОСОБА_5 , приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

13 квітня 2023 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку. Зобов`язано ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

22 травня 2023 року вказаний вирок надійшов для виконання до Тернопільського районного відділу з питань пробації в Тернопільській області. 29 серпня 2023 року засудженого ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_5 роз`яснено те, що у разі ухиляння від виконання покладених на нього судом обов`язків, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом, і він буде направлений для відбування призначеного покарання на підставі ст. 78 КК України.

08 лютого 2024 року працівником Тернопільського районного відділу надіслано подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року в задоволенні клопотання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, вирішує питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до вимог ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, суд вирішуючи питання про скасування звільнення з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання повинен з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, в чому полягали правопорушення, чи відбувались вони систематично, які стягнення були покладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається із матеріалів подання органу пробації, ОСОБА_5 систематично притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 24.08.2023 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП; 26.01.2024 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП; 26.02.2024 року за ч. 3 ст. 109 КУпАП; 27.02.2024 року за ч. 1 ст. 175-1, чт. 176 КУпАП; 23.03.2024 року за ч. ч. 1, 2 ст. 175-1 КУпАП.

Суд зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що засуджений дійсно має випадки адміністративних правопорушень. Однак, як вбачається з наданих доказів, всі зазначені адміністративні правопорушення, окрім того, яке вчинено 23.03.2024 року, були вчинені до моменту розгляду попереднього клопотання Центру пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за результатами якого суд уже ухвалив рішення про відмову у скасуванні такого звільнення.

Після винесення попередньої ухвали про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням, засуджений притягався до адміністративної відповідальності лише один раз. Цей факт сам по собі не свідчить про систематичне ухилення від виконання обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, та не є достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що уповноважений орган пробації виносив засудженому офіційне попередження про можливе скасування звільнення від відбування покарання. Відповідно до положень статті 78 КК України, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе лише у разі злісного ухилення від виконання обов`язків, що має бути підтверджено відповідними попередженнями або іншими процесуальними діями з боку органу пробації.

До того ж слід звернути увагу на те, що систематичність вчинення правопорушень є вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень, а місцевий суд не може виходити за межі клопотання органу пробації, яке подане на час звернення до місцевого суду.

На думку суду, поведінка засудженого ОСОБА_5 , за викладених вище обставин та з урахуванням доводів клопотання органу пробації, не вказує на те, що він свідомо не бажає ставати на шлях виправлення, а також те, що її поведінка не піддається контролю з боку органу пробації.

З огляду на викладені в клопотанні обставини, суд вважає, що в діях засудженого ОСОБА_5 відсутній умисел, а тому, це свідчить про відсутність, передбаченої ч. 2 ст.78 КК України складової скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направлення засудженого для його відбування, як його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку із чим суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів із дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1