У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000760 від 19.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором заявлено про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування заявленого посилається на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні сторона захисту просила постановити ухвалу про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_5 в УВП, так як щодо нього набува закооної сили вирок.

Заслухавши вищевказане клопотання та доводи в його обґрунтування, позицію прокурора, обвинуваченого, захисників, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

27.06.2024 судом застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 25.08.2024, із визначенням застави у тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яку згодом ухвалою від 09.12.2024 зменшено до 25 розмірів.

Відповідними ухвалами строк дії означеного запобіжного заходу продовжено.

Підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувало те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема вступаючи у поза процесуальні зав`язки з іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, вчините інше кримінальне правопорушення тощо.

При цьому встановлено, що вищезазначені ризики на даний момент фактично не відпали та не зменшились.

Так, суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків та потерпілих, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у поза процесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині, зокрема з ОСОБА_4 , для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження злочинної діяльності, так як ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, зокрема востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2021, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців та вироком судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.07.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, а наразі обвинувачується у вчиненні нового майнового злочину.

Окрім цього, враховуючи вищевказані ризики, суд зауважує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі постановлення судом обвинувального вироку, з урахуванням наявності попередніх судимостей, створює загрозу переховування обвинуваченого від суду.

Наразі, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд окрім вищезазначеного, приймає до уваги, що загроза настання означених ризиків наявна зокрема з огляду на стадію кримінального провадження, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому з метою запобігання вищеописаним ризикам, задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому доводи сторони захисту про відсутність існування ризиків, так як обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою на виконання вироку, не спростовують вищевказані ризики.

Разом з тим, при постановленні ухвали від 09.12.2024, виходячи з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчим суддею визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із зазначенням, що така може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем у будь-який момент

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 квітня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у 25 (двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків становить два місяці й визначено до 03 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1