УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/2537/25

Провадження №1-кс/712/1076/25

03.03.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання дізнавача СД Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0001355 від 19.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001355 від 19.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2024 ОСОБА_5 , житель м. Ужгород, Закарпатської області, маючи на меті придбати автомобільні запчастини, а саме двигун N4720D і його комплектуючі, знайшов в інтернеті сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 який нібито надає такі послуги та залишив заявку на дзвінок щодо надання інформації про товари. На наступний день, тобто 15.11.2024 до ОСОБА_5 зателефонувала людина та представилась працівником компанії «LIQUID AUTO». У подальшому особа використовувала наступні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Вказаний представник надав консультацію про товар, у ході якої ОСОБА_5 надав VIN код автомобіля до якого йому потрібен двигун. Представник вищевказаного магазину надіслав фото двигуна і його номер, повідомивши, що вказана деталь є в наявності, але знаходиться в Угорщині і треба очікувати два дні. Далі представник повідомив, що якщо придбати лише частину двигуна ціна буде складати 41 тисячу гривень (без гарантії), але якщо весь двигун то 58 тисяч гривень (гарантія 30 днів на встановлення та пів року на експлуатацію). ОСОБА_6 обрав другий варіант, після чого представник магазину повідомив, що сума передоплати становить 4800 гривень, після чого надіслав номер банківської картки НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_7 і на яку останній перерахував вищевказану грошову суму. У подальшому ОСОБА_5 зателефонував на помер представника магазину, однак на дзвінки ніхто не відповідав. На зв?язок більше з гр. ОСОБА_5 не виходили, товар він не отримав.

У ході досудового розслідування було встановлено місце проживання ОСОБА_7 , після чого отримано ухвалу на проведення обшуку за даною адресою. У ході проведення обшуку було встановлено та вилучено банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_4 та належні їй мобільні пристрої.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , показала, що в листопаді місяці 2024 року вона перебувала вдома у свого знайомого ОСОБА_8 , 2003 року народження, м.т. НОМЕР_5 , який проживає по АДРЕСА_1 . У той час, перебуваючи у вказаному місці на мобільний телефон ОСОБА_9 зателефонував його знайомий ОСОБА_10 , м.т. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , та попросив у ОСОБА_9 номер банківської карти, без конкретизації банківської установи, на яку буде зараховано грошові кошти, які потрібно буде перерахувати на іншу карту. Для цього ОСОБА_11 попросив ОСОБА_7 надати йому свою банківську карту, на що остання погодилась та надала йому свою банківську карту АТ «А-Банк» НОМЕР_4 . Також ОСОБА_11 попередив ОСОБА_7 , що на дану карту протягом двох найближчих днів буде зараховано декілька транзакцій, а також що дані грошові кошти заборонено витрачати. Здається наступного дня, точної дати та часу доби свідок не згадає, їй прийшло мобільне сповіщення про зарахування на її карту НОМЕР_4 грошових коштів в суму 4800 гривень. Після того як ОСОБА_12 про це відразу повідомила ОСОБА_9 , останній зателефонував ОСОБА_13 і в цій розмові їй було продиктовано номер банківської карти: НОМЕР_8 , куди вона потім перерахувала грошові кошти в сумі 11000 гривень - це сума грошових коштів яка була отримана свідком в один період із двох зарахувань, в тому числі і 4800 гривень, однак суму другого зарахування та особу від якої надійшли кошти свідок не пам`ятає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , показав, що влітку 2024 року, точного часу пригадати не може, він познайомився із чоловіком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним номером телефону НОМЕР_6 . В той період дана особа неодноразово пропонувала йому додатковий заробіток шляхом передачі своєї банківської карти ніби то для проведення криптовалютних операцій, на що останній постійно йому відмовляв. Потім одного разу в листопаді 2024 року, перебуваючи в центральній частині м. Черкаси ОСОБА_14 попросив останнього допомоги, яка полягала в тому, що він мав отримати на свою банківську карту декілька переказів без деталізації походження грошових коштів, після чого ОСОБА_8 мав перерахувати їх далі на іншу картку. Наступного дня, ОСОБА_15 , перебуваючи вдома за місцем свого проживання, спільно із гр. ОСОБА_7 , 2003 року народження, м.т. НОМЕР_9 , на свій мобільний номер телефону отримав дзвінок від ОСОБА_16 , який попросив скинути номер банківської карти. ОСОБА_17 не відмовив та з даним проханням звернувся до ОСОБА_18 , яка продиктувала номер своєї картки: АТ «А-Банк» НОМЕР_4 . Після цього ОСОБА_14 повідомив, що на неї буде зараховано декілька банківських зарахувань, при отриманні яких ОСОБА_8 мав відразу повідомити останнього. В подальшому від ОСОБА_18 стало відомо, що на вище вказану карту було два зарахування, в сумі 4800 та близько 6000 гривень. Хто саме перераховував дані кошти та яке було призначення платежів йому не відомо, при цьому він відразу зателефонував ОСОБА_14 і повідомив про це. Після цього від ОСОБА_14 в телефонній розмові ОСОБА_15 отримав номер банківської карти НОМЕР_8 , на яку одним платежем ОСОБА_19 перерахувала грошові кошти в сумі 11000 гривень. Кому саме належала дана карта ОСОБА_14 не повідомляв. Після цього всього ОСОБА_20 попередив його, щоб він нікому в тому числі і працівникам поліції не розповідав про деталі даної ситуації.

10 лютого 2025 року було отримано ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси №712/1531/25 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю в АТ «Універсал Банк», щодо власника рахунку № НОМЕР_8 , яка на даний час перебуває на виконанні.

До СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ВІК в Черкаській області ДКП НП України про те, що з метою встановлення місця знаходження гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено ряд оперативно-пошукових заходів, у ході яких встановлено фактичне місце його проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Користується абонентським номером стільникового зв?язку ТОВ «Лайфселл»: НОМЕР_6 . ОСОБА_21 в своєму користуванні має автомобіль марки «Lexus IS 250» н.з. НОМЕР_10 , який заресстрований на гр. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . У ході перевірки даного транспортного засобу по наявних обліках було встановлено, що 27.12.2024 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія № НОМЕР_11 керуючи даним транспортним засобом скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАН.

У якості свідка допитано ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка працює комендантом гуртожитку Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі, яка вказала, що в НОМЕР_12 проживає ОСОБА_24 та його син, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживають вони за вказаною адресою протягом останніх 6-ти років. ОСОБА_14 в своєму користуванні має автомобіль марки «Lexus IS 250» н.з. НОМЕР_10 .

Згідно з інформацією з Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки та торгівлі в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 проживають ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору найму житлового приміщення у гуртожитку від 01.02.2024 мешканцем кім. НОМЕР_13 с ОСОБА_24 , який сплачує щомісячну плату у розмірі 2600 гривень.

У ході проведеного тимчасового доступу до інформації яка знаходилась у володінні АТ «Акцент-Банк» було встановлено, що власником банківського карткового рахунку N? НОМЕР_4 є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . При детальному огляді інформації по вказаному рахунку було встановлено надходження на нього 15.11.2024 грошових коштів у сумі 4800 гривень, а також подальший їх перерахунок 16.11.2024 року на банківську картку № НОМЕР_8 .

Посилаючись на те, що з метою розкриття даного кримінального правопорушення, а також те, що речові докази, а також інші предмети, які мають значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, можуть знаходитися за місцем мешкання ОСОБА_10 , де можливо останній здійснює свою злочинну діяльність пов`язану із шахрайськими діями з використанням електронно-обчислювальної техніки, є необхідним провести обшук за вказаною адресою, дізнавач за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання наполягав повністю, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши дізнавача вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001355 від 19.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2024 ОСОБА_5 , житель м. Ужгород, Закарпатської області, маючи на меті придбати автомобільні запчастини, а саме двигун N4720D і його комплектуючі, знайшов в інтернеті сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 який нібито надає такі послуги та залишив заявку на дзвінок щодо надання інформації про товари. На наступний день, тобто 15.11.2024 до ОСОБА_5 зателефонувала людина та представилась працівником компанії «LIQUID AUTO». У подальшому особа використовувала наступні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Вказаний представник надав консультацію про товар, у ході якої ОСОБА_5 надав VIN код автомобіля до якого йому потрібен двигун. Представник вищевказаного магазину надіслав фото двигуна і його номер, повідомивши, що вказана деталь є в наявності, але знаходиться в Угорщині і треба очікувати два дні. Далі представник повідомив, що якщо придбати лише частину двигуна ціна буде складати 41 тисячу гривень (без гарантії), але якщо весь двигун то 58 тисяч гривень (гарантія 30 днів на встановлення та пів року на експлуатацію). ОСОБА_6 обрав другий варіант, після чого представник магазину повідомив, що сума передоплати становить 4800 гривень, після чого надіслав номер банківської картки НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_7 і на яку останній перерахував вищевказану грошову суму. У подальшому ОСОБА_5 зателефонував на помер представника магазину, однак на дзвінки ніхто не відповідав. На зв?язок більше з гр. ОСОБА_5 не виходили, товар він не отримав.

У ході досудового розслідування було встановлено місце проживання ОСОБА_7 , після чого отримано ухвалу на проведення обшуку за даною адресою. У ході проведення обшуку було встановлено та вилучено банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_4 та належні їй мобільні пристрої.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , показала, що в листопаді місяці 2024 року вона перебувала вдома у свого знайомого ОСОБА_8 , 2003 року народження, м.т. НОМЕР_5 , який проживає по АДРЕСА_1 . У той час, перебуваючи у вказаному місці на мобільний телефон ОСОБА_9 зателефонував його знайомий ОСОБА_10 , м.т. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , та попросив у ОСОБА_9 номер банківської карти, без конкретизації банківської установи, на яку буде зараховано грошові кошти, які потрібно буде перерахувати на іншу карту. Для цього ОСОБА_11 попросив ОСОБА_7 надати йому свою банківську карту, на що остання погодилась та надала йому свою банківську карту АТ «А-Банк» НОМЕР_4 . Також ОСОБА_11 попередив ОСОБА_7 , що на дану карту протягом двох найближчих днів буде зараховано декілька транзакцій, а також що дані грошові кошти заборонено витрачати. Здається наступного дня, точної дати та часу доби свідок не згадає, їй прийшло мобільне сповіщення про зарахування на її карту НОМЕР_4 грошових коштів в суму 4800 гривень. Після того як ОСОБА_12 про це відразу повідомила ОСОБА_9 , останній зателефонував ОСОБА_13 і в цій розмові їй було продиктовано номер банківської карти: НОМЕР_8 , куди вона потім перерахувала грошові кошти в сумі 11000 гривень - це сума грошових коштів яка була отримана свідком в один період із двох зарахувань, в тому числі і 4800 гривень, однак суму другого зарахування та особу від якої надійшли кошти свідок не пам`ятає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , показав, що влітку 2024 року, точного часу пригадати не може, він познайомився із чоловіком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним номером телефону НОМЕР_6 . В той період дана особа неодноразово пропонувала йому додатковий заробіток шляхом передачі своєї банківської карти ніби то для проведення криптовалютних операцій, на що останній постійно йому відмовляв. Потім одного разу в листопаді 2024 року, перебуваючи в центральній частині м. Черкаси ОСОБА_14 попросив останнього допомоги, яка полягала в тому, що він мав отримати на свою банківську карту декілька переказів без деталізації походження грошових коштів, після чого ОСОБА_8 мав перерахувати їх далі на іншу картку. Наступного дня, ОСОБА_15 , перебуваючи вдома за місцем свого проживання, спільно із гр. ОСОБА_7 , 2003 року народження, м.т. НОМЕР_9 , на свій мобільний номер телефону отримав дзвінок від ОСОБА_16 , який попросив скинути номер банківської карти. ОСОБА_17 не відмовив та з даним проханням звернувся до ОСОБА_18 , яка продиктувала номер своєї картки: АТ «А-Банк» НОМЕР_4 . Після цього ОСОБА_14 повідомив, що на неї буде зараховано декілька банківських зарахувань, при отриманні яких ОСОБА_8 мав відразу повідомити останнього. В подальшому від ОСОБА_18 стало відомо, що на вище вказану карту було два зарахування, в сумі 4800 та близько 6000 гривень. Хто саме перераховував дані кошти та яке було призначення платежів йому не відомо, при цьому він відразу зателефонував ОСОБА_14 і повідомив про це. Після цього від ОСОБА_14 в телефонній розмові ОСОБА_15 отримав номер банківської карти НОМЕР_8 , на яку одним платежем ОСОБА_19 перерахувала грошові кошти в сумі 11000 гривень. Кому саме належала дана карта ОСОБА_14 не повідомляв. Після цього всього ОСОБА_20 попередив його, щоб він нікому в тому числі і працівникам поліції не розповідав про деталі даної ситуації.

10 лютого 2025 року було отримано ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси №712/1531/25 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю в АТ «Універсал Банк», щодо власника рахунку № НОМЕР_8 , яка на даний час перебуває на виконанні.

До СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ВІК в Черкаській області ДКП НП України про те, що з метою встановлення місця знаходження гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено ряд оперативно-пошукових заходів, у ході яких встановлено фактичне місце його проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Користується абонентським номером стільникового зв?язку ТОВ «Лайфселл»: НОМЕР_6 . ОСОБА_21 в своєму користуванні має автомобіль марки «Lexus IS 250» н.з. НОМЕР_10 , який заресстрований на гр. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . У ході перевірки даного транспортного засобу по наявних обліках було встановлено, що 27.12.2024 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія № НОМЕР_11 керуючи даним транспортним засобом скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАН.

У якості свідка допитано ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка працює комендантом гуртожитку Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі, яка вказала, що в НОМЕР_12 проживає ОСОБА_24 та його син, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживають вони за вказаною адресою протягом останніх 6-ти років. ОСОБА_14 в своєму користуванні має автомобіль марки «Lexus IS 250» н.з. НОМЕР_10 .

Згідно з інформацією з Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки та торгівлі в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 проживають ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору найму житлового приміщення у гуртожитку від 01.02.2024 мешканцем кім. НОМЕР_13 с ОСОБА_24 , який сплачує щомісячну плату у розмірі 2600 гривень.

У ході проведеного тимчасового доступу до інформації яка знаходилась у володінні АТ «Акцент-Банк» було встановлено, що власником банківського карткового рахунку № НОМЕР_4 є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . При детальному огляді інформації по вказаному рахунку було встановлено надходження на нього 15.11.2024 грошових коштів у сумі 4800 гривень, а також подальший їх перерахунок 16.11.2024 року на банківську картку № НОМЕР_8 .

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст. 9 КПК України полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання (ч.1 ст.40-1 КПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною першою статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, визначені ч. 3 даної статті.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та положень Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» 1950 року (далі - Конвенція 1950 року) держава має виконувати свої зобов`язання не тільки утримуватися від дій, що порушують права людини, а діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Стаття 8 Конвенції 1950 року вимагає забезпечення захисту окремої особи від довільного втручання з боку органів державної влади.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує також рішення по справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, де Високий Суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також, визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

Відповідно до положень національного законодавства, а саме ч. 5 ст. 234 КПК України, передбачено, що слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Натомість, в порушення п. 4 ч. 5 ст. 234 КПК України, дізнавачем не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі знаходяться у зазначеному в клопотанні приміщенні, оскільки станом на день звернення з даним клопотанням про обшук житла органом досудового розслідування (дізнання) не отримано інформацію на ухвалу слідчого судді щодо власника рахунку № НОМЕР_8 , на який як вказано у даному клопотанні ОСОБА_19 перерахувала грошові кошти в сумі 11 000 гривень.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Пунктом 45 рішення ЄСПЛ «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 констатовано, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (рішення у справах «Функе проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 55-57); «Крем`є проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 38-40).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено потреби у проведенні обшуку у вказаному володінні особи, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача, а тому слідчий суддя вважає що вимоги клопотання дізнавача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.233,234,235,309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 10 хв 06.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_25