Провадження № 1-кс/752/8995/24
У Х В А Л А

26 грудня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за ознаками вчинення проступку, передбаченого ст. 356 КК України, подану в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

скаржниця ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, зі скаргою, в якій просила скасувати постанову дізнавача ВД Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22.10.2024 року про закриття кримінального провадження № 0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обгрунтування скарги зазначила, що органом досудового розслідування не виконано ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.20221 року, якою зобов`язано слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою, розглянути її ж клопотання про призначення експертизи у спосіб, передбачений ст. 220 КПК України. Крім того, зазначала, що органом досудового розслідування не враховано надані скаржницею докази, що підтверджують наявність прямого умислу в незаконних діях ОСОБА_4 . Вважає оскаржувану постанову передчасною, протиправною та такою, що порушує її права та інтереси, з огляду і на те, що постанова слідчого не містить жодних обгрунтувань, які б підтверджували, що їй не завдано шкоди. Крім того вказувала, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2024 року вже було скасовано постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0006131 від 11.10.2023 року та вказано на підстави її скасування.

В судове засідання скаржниця не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, її захисник - адвокат ОСОБА_5 надалв заяву в якій скаргу підтримав та просив розглядати без його участі.

Слідчий в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив. Разом з тим, надав слідчому судді матеріали закритого кримінального провадження на вимогу суду.

Слідчим суддею визнано можливим розглядати справу у його відсутності у відповідності до вимог п.2, 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0006131 приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києві від 24.05.2024 року постанову дізнавача ВД Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 11.10.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України скасовано.

Цією ж ухвалою встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.2021 року було зобов`язано слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м .Києві визнати ОСОБА_3 потерпілою та допитати в якості потерпілої; зобов`язати слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м .Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи у спосіб, передбачений ст. 220 КПК України, які дізнавачем вчинено не було.

22.10.2024 року постановою дізнавача ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві кримінальне провадження №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України в черговий раз закрито.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач посилається на те, що у кримінальному провадженні №0006131 будь-яка матеріальна шкода ОСОБА_3 не спричинена. Крім того, зазначив, що у діях ОСОБА_4 вчинення будь-яких дій всупереч установленому законом порядку , правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством не вчинено, будь-яку матеріальну шкоду не спричинено. Крім цього, дізнавач посилався на те, що органом дізнання отримано та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0006131 копії правовстановлюючих документів співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 , яким підтверджується право власності ОСОБА_4 на 1/3 частини вказаного будинку.

Слідчий суддя звертає увагу, що самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами. Чи дійсно у винного було відповідне право, чи воно було уявним - значення не має.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення дізнавача передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Водночас, з постанови дізнавача ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 22.10.2024 року, про закриття кримінального провадження № 0006131 вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Зокрема, перед прийняттям оскаржуваної постанови, дізнавачем не враховано ухвалу слідчого суддю Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2024 року, в якій зазначені підстави для скасування попередньої постанови дізнавача від 11.10.2023 року про закриття кримінального провадження №0006131.

Отже, слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про закриття кримінального провадження, оскільки той обсяг інформації, яка наявна у слідчого явно не дає змоги стверджувати ні про наявність, ані про відсутність складу кримінальних правопорушень у діях вказаних осіб.

Слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обставини викладені в постанові про закриття кримінального провадження фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, а також повноту проведеного досудового розслідування, оскільки матеріали закритого провадження на вимогу суду надані не були.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 07 листопада 2013 року у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельнішим, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови дізнавача ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 22.10.2024 року, про закриття кримінального провадження № 0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за ознаками вчинення проступку, передбаченого ст. 356 КК України, та невжиття достатнього обсягу заходів у вигляді проведення необхідних слідчих та/чи процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд стороною кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за ознаками вчинення проступку, передбаченого ст. 356 КК України є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за ознаками вчинення проступку, передбаченого ст. 356 КК України, подану в порядку ст. 303 КПК України - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 22.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України - скасувати.

Повернути матеріали кримінального провадження № 0006131 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 КК України до Голосіївського УП ГУНП у м .Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1