Справа № 597/100/25
Провадження № 1-кп/597/69/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді Шевчук В.М.

секретар судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.01.2025 року, з угодою про визнання винуватості, про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заліщики Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта професійно-технічна, пенсіонера, непрацюючого, вдівця, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Лазенга О.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника обвинуваченого ОСОБА_2

У С Т А Н О В И В:

12 липня 2023 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №179504 від 11.03.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №597/531/23, яка набрала законної сили 24.08.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, 15 червня 2024 року о 09 годині 48 хвилин керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Поповича, що в м.Заліщики Чортківського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, стосовно ОСОБА_1 працівниками ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2395179 від 15.06.2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

21 січня 2025 року року між начальником Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури Лазенга О.М., якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000010 від 04.01.2025 року, та ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_1 - адвоката Кульгавець С.М.

Згідно з даною угодою прокурор Лазенга О.М. та обвинувачений ОСОБА_1 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.1 ст.382 КК України. ОСОБА_1 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_1 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст.75 КК України, враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України діяння, передбачене ч.1 ст.382 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 .

Прокурор Лазенга О.М. у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди щодо визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та призначити йому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 21 січня 2025 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_1 обумовлену в ній міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, оцінюючи викладені обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, при цьому обвинувачений ОСОБА_1 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Беручи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_1 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, суд з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, доходить висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_1 та призначення останньому покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_1 у період дії іспитового строку, суд вважає, що на нього слід покласти передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки, які, на думку суду, будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 , перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 січня 2025 року між начальником Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури Лазенга Олегом Миколайовичем та обвинуваченим ОСОБА_1 у присутності захисника Кульгавець Сергія Михайловича у кримінальному провадженні №0000010 від 04.01.2025 року.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. ШЕВЧУК