Справа № 357/3317/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000037 від 09 січня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 будучи раніше не судимим, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи та порядку придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, 08 січня 2021 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом із ОСОБА_8 на балконі загального користування на 7 поверсі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптових неприязних відносин із останнім, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , тримаючи в руці ніж, умисно наніс ним не менше 8 ударів по голові та в область шиї останнього, чим завдав ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення шиї справа з ушкодженням декількох кровоносних судин на шиї справа; множинних колото-різаних та різаних ран на обличчі та голові; множинних подряпин на голові, тулубі та верхніх кінцівках; синців та саден на тілі. Внаслідок колото-різаного поранення шиї справа з ушкодженням декількох кровоносних судин на рівні шиї та крововтрати потерпілий ОСОБА_8 помер на місці.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Крім того, відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети,

мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5

міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду,

пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів,

споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями

метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони,

вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, точної дати та місця в ході проведення досудового розслідування не встановлено, придбав - знайшов промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГН, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал УДЗ від корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГН; промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал УЗРГМ-2 від корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; промислового виготовлення бойову оборонну осколкову ручну гранату РГО, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал від корпусу бойової оборонної осколкової ручної гранати РГО та незаконно переніс до місця свого проживання в кв. АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення 10 січня 2021 року працівниками поліції.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Тим самим, стороною обвинувачення ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, а також за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

Суд, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до наступного.

Під час судового розгляду судом не встановлено неналежних та недопустимих доказів для виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні умисного вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 115 КК України та у придбанні, зберіганні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Указаних висновків суд дійшов зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом.

Порядок кримінального провадження на території України визнається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, що закріплено в ст. 1 КПК України.

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, що закріплено в ст. 85 КПК України.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що передбачено ст. 87 КПК України.

У рамках зазначеного кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність обставин, що підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експертів. На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, за ч. 1 ст. 115 КК України вину не визнав, вбачається, що 08 січня 2021 року ввечері був вдома з дружиною, вживали алкоголь. Разом вийшли на балкон загального користування, щоб покурити. Почули чоловічі крики, у зв`язку з чим ОСОБА_3 спустився із одинадцятого поверху на сьомий. Спускаючись по сходах в темряві він побачив тіло, як виявилося - чоловіка, який лежав на підлозі. Потрогав його за обличчя, руки. Ті були липкі від крові. Хотів надати йому допомогу, тому підклав під голову свій светр. Після чого пішов до себе додому. Хотів викликати швидку, але дружина відговорила. Зазначив, що нікого не вбивав, потерпілого ОСОБА_8 не знає.

Щодо придбання та зберігання бойових припасів, суду показав, що у 2014 році солдат, у стані алкогольного сп`яніння, подарував гранати в кількості 3 штуки, а саме РГО, РГМ…

Гранати зберігав вдома, ніхто з рідних про це не знав. Зазначив, що можливо дружина їх бачила, але точно цього не знає. На запитання судді:

«Чому боєприпаси зберігав у себе вдома, а не передав правоохоронним органам?» - нічого пояснити не зміг. 10.01.2021 року дружина випадково знайшла гранати та викинула у смітник.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що загиблий ОСОБА_8 її чоловік та вони спільно проживали. 08 січня 2021 року потерпіла була на роботі. Відпрацювавши зміну, 09 січня 2021 року близько 08 години 00 хвилин вона звільнилася та прибула додому орієнтовно о 08 годині 30 хвилин. Відчинивши тамбур до квартири, яка знаходиться на 7 поверсі, потерпіла виявила відсутність ОСОБА_8 .. Зрозуміла, що останній палить цигарки на балконі загального користування у будинку, оскільки той мав таку звичку. Вийшовши на балкон ОСОБА_6 побачила вирваний стіл, окуляри ОСОБА_8 та інші його особисті речі, які були розкидані та все було в крові. Після цього, на східцях між сьомим та шостим поверхами потерпіла виявила тіло ОСОБА_8 , роздягнуте до тулуба та окривавлене. Вона відразу зателефонувала сину та попросила викликати поліцію.

Отже, показання потерпілої ОСОБА_6 суд визнає послідовними й такими, що узгоджуються між собою, а також не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду не має.

Таким чином вказані показання потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_8 був його вітчимом та проживав спільно з матір`ю. 09 січня 2021 року зранку до нього зателефонувала його мати ОСОБА_6 та просила викликати поліцію, оскільки на східцевому майданчику у під`їзді виявила труп ОСОБА_8 , який був сильно побитий. Матір була в шоковому стані, кричала. Відразу вирушив на місце події, де на власні очі побачив мертвого ОСОБА_8 , в крові. Останнього описав як неконфліктного, спокійного та урівноваженого чоловіка.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 суду показав, що протягом усього дня 08 січня 2021 року перебував вдома. Близько 20 години він вийшов на балкон загального користування на 11 поверсі будинку АДРЕСА_2 та чув, що у квартирі АДРЕСА_4 відбувається сварка між чоловіком та жінкою. Необхідно відмітити, що саме у квартирі АДРЕСА_4 і проживав ОСОБА_3 ..

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 суду показав, що 10 січня 2021 року він гуляв із собакою та поблизу сміттєвих баків побачив коробку, всередині якої знаходилися предмети, схожі на гранати, після чого викликав поліцію.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_8 був її сусідом. Протягом 08 та 09 січня 2021 року вона знаходилася у себе вдома. Про те, що на східцевому майданчику знайшли труп ОСОБА_8 вона дізналася від поліцейських.

Таким чином вказані показання свідків, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 суду показала, що дійсно 08 січня 2024 року, вона разом з чоловіком ОСОБА_14 святкували вдвох Різдво. Вживали спиртне. Вони проживають на 11 поверсі. Вийшли на балкон покурити. Бачили як по сходинковому майданчику донизу збігали якісь чоловіки, наздоганяючи когось та при цьому чула між ними викрики схожі на лайку. ОСОБА_15 захотів вийти на майданчик та подивитися що там діється. Вона його не пускала. Однак він пішов, а вона пішла за ним. Спускаючись сходами до низу, вона рухалася за ОСОБА_15 . Коли дійшли до 7 поверху ОСОБА_15 сказав, що там хтось лежить. ОСОБА_15 збіг до того хто там лежав. Вона розвернулася та побігла додому. ОСОБА_15 відразу повернувся. Він був без светра та в крові. Просив викликати поліцію. Пояснив, що там на сходинковому майданчику людина в крові. Вона відмовлялася викликати поліцію, розуміючи що його можуть звинуватити в причетності до вже скоєного. З-за цього в них виникла сварка та бійка. В цей час повернулася до квартири дочка ОСОБА_16 . Між ними конфлікт припинився і ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли вигулювати собаку. Вранці прийшли працівники поліції та затримали ОСОБА_15 звинувативши його у вбивстві сусіда ОСОБА_17 . Стверджує, що коли вона разом з чоловіком спускалася до 7 поверху, то там вже лежала людина. Вважає, що сусіда ОСОБА_17 могли вбити ті особи, які збігали зверху донизу та яких вона з ОСОБА_15 бачила зі свого балкону.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженапро кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона є дочкою ОСОБА_14 та ОСОБА_19 . 08 січня 2021 р. вечором її батьки святкували Різдво та вживали спиртне. Вона вийшла на вулицю гуляти. Коли вона повернулася, то між батьками була сварка та бійка. Вона бачила на одежі батька кров. Вважала, що кров виникла в результаті бійки з матір`ю. Вона їх заспокоїла та забрала батька вигулювати собаку. Вона з собакою спускалася донизу ліфтом, а батько пішов донизу східцями. Коли внизу зустрілися то чула як батько щось говорив сам собі про те, що когось вже не має. Але вона не звернула на це уваги, оскільки він був п`яний. Як вияснилося згодом батько мав на увазі ту людину, яку раніше він бачив лежачу на сходинковому майданчику. Коли повернулися до квартири, то вона прала батьків одяг який був в крові. Вранці прийшли працівники поліції, які звинуватили батька у вбивстві сусіда.

До показань вказаних свідків суд відносится критично, оскільки останні обвинуваченому ОСОБА_3 є дружиною та дитиною відповідно, тобто є зацікавленими особами. Суд вважає, що останні будуть захищати свого чоловіка та батька відповідно, з метою уникнення відповідальності останнім вони будуть намагатися різноманітними способами перекрутити дійсні обставини події.

Як встановлено в ході судового розгляду, показання ОСОБА_20 , ОСОБА_13 прямо суперечать дослідженим в ході судового розгляду матеріалам кримінального провадження, зокрема протоколу огляду місця події від 09.01.2021, яким установлено факт боротьби між вбивцею, тобто ОСОБА_3 , та потерпілим, з наявними слідами обвинуваченого (зокрема, пальців на дерев`яному перилі) та його светром, скинутим на балконі під час боротьби, висновку судово-психіатричного експерта № 18 від 13.01.2021, відповідно до якого ОСОБА_3 розповів експерту відомості про причини сварки з ОСОБА_8 та його подальше вбивство за допомогою ножа, а також висновку судово-медичного експерта № 5, яким зафіксовано синець на шиї та на руці ОСОБА_3 , які виникли під час боротьби з ОСОБА_8 , про що сам розповів ОСОБА_3 , та іншими висновками судово-медичних та молекулярно-генетичних експертиз.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає обвинувачення доведеним, а його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів у порядку статті 358 КПК України, судом встановлено наступне.

В свою чергу, з встановленого обсягу досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 1 ст. 115 КК України внесені 09 січня 2021 року за № 0000037 (т.2, а.с. 35-36).

З електронного рапорту помічника чергового СРПП № 1 Білоцерківського ВП від 09 січня 2021 року, вбачається, що 09 січня 2021 року о 08 год. 43 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що його мати ОСОБА_6 виявила свого чоловіка, неживого, зі слідами побиття (т. 2 , а.с. 37).

З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 09 січня 2021 року з 10.27 год. по 12.51 год. вбачається, що слідчим оглянуто балкон загального користування та східцевий майданчик будинку № 32 по вул. Леваневського у м. Біла Церква, де між 6 та 7 поверхами на сходах виявлено труп ОСОБА_8 із численними тілесними ушкодженнями, в тому числі ранами. Крім цього, на балконі загального користування виявлено сліди боротьби, на що вказують розкидані речі, зокрема перевернутий столик, один тапочок, окуляри ОСОБА_8 , його мобільний телефон, запальничка, а також светр чорного кольору обвинуваченого ОСОБА_3 . На указаному балконі наявні сліди крові як на підлозі, так і на станах та лавці, що також є свідченням боротьби між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Крім цього, на східцевому майданчику між 6 на 7 поверхами виявлено інший тапочок ОСОБА_8 та його одяг - майку та дві спортивні кофти, недопалок цигарки. Також на дерев`яному перилі виявлено сліди папілярних ліній, належних ОСОБА_3 . Оглядом також зафіксовано так звану «слідову доріжку» із крові, де чітко простежується, по-перше, рух ОСОБА_8 від балкону загального користування на 7 поверсі будинку до східцевого майданчика між 6 та 7 поверхами, де на сходах зрештою і виявлено його окривавлений труп із численними тілесними ушкодженнями, а по-друге, рух ОСОБА_3 від балкону загального користування в напрямку до трупа та до місця власного проживання на 11 поверх, на що вказують сліди крові на стінах, підлозі та перилах поручнів, та вапна (побілки зі стін) на стінах. Дані сліди закінчуються на вході до квартир на 11 поверсі будинку, де і мешкав ОСОБА_3 . Варто звернути увагу на місцезнаходження светра ОСОБА_3 - на балконі, в той час як тіло ОСОБА_8 лежало на сходах, що повністю спростовує показання обвинуваченого в тій частині, що він намагався допомогти потерпілому та поклав йому під голову свій светр, адже в такому разі светр лежав би поруч із трупом;

Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці (т.2, а.с.38-80).

Тобто зазначений доказ підтверджує місце вчинення злочину, яке мало місце в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_21 ..

Так, дослідивши в судовому засіданні вказані протокол огляду місця події від 09 січня 2021 року судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статей 233, 234, 237 КПК України, проведеного огляду місця події від 09 січня 2021 року, огляд за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.

Враховуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Отже, судом встановлено, що огляд проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому суд враховує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником (користувачем) добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Таким чином, під час проведення огляду місця події від 09 січня 2021 року слідчими було вжито всіх належних заходів для дотримання конституційних норм про недоторканність житла, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.

З постанови про проведення невідкладного обшуку від 09 січня 2021 року, вбачається, необхідність проведення невідкладного обшуку квартири АДРЕСА_3 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 , та фіксації відомостей про обставини вчинення злочину, безпосереднього переслідування ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні злочину, відшукання знаряддя та предметів злочину (т.2, а.с. 82-83).

З протоколу обшуку місця проживання ОСОБА_3 від 09 січня 2021 року з додатками, вбачається, що в ході проведення останнього, було виявлено та вилучено чоловічу футболку світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловіче взуття світло-коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловічу куртку зі слідами плям темного та світлого кольорів, змиви речовини бурого кольору з підлоги та дверей до ванної кімнати, наволочку зі слідами речовини бурого кольору, а також кухонні ножі(т.2, а.с. 84-88).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 - донька обвинуваченого, впізнала серед пред`явлених їй светрів належний її батьку светр. Даний светр було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 09 січня 2021 року на балконі загального користування (т.2, а.с. 89-92).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09 січня 2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 не впізнала жоден із пред`явлених їй светрів як річ свого чоловіка ОСОБА_8 . При цьому, одним пред`явлених светрів був светр ОСОБА_3 , який було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 09 січня 2021 року на балконі загального користування(т.2, а.с.93-96).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09 січня 2021 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_3 за участю свого захисника впізнав серед пред`явлених светрів належний йому светр. Даний светр було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 09 січня 2021 року на балконі загального користування (т.2, а.с.97-100).

Дані протоколи пред`явлення для впізнання та протокол огляду місця події дають нам чітке уявлення, що саме светр ОСОБА_3 був виявлений на балконі загального користування серед розкиданих речей ОСОБА_8 , що вказує на те, що ОСОБА_3 був на місці події та завдавав тілесних ушкоджень потерпілому, відбулася боротьба, про що свідчать зняті та розкидані речі та одяг як обвинуваченого, так і потерпілого, а також сліди крові ОСОБА_8 на місці події. Указане місцезнаходження светра також спростовує версію обвинуваченого про те, що він ніби-то йшов по сходах, виявив тіло якоїсь людини, та намагаючись допомогти, зняв із себе светр та підклав його під голову потерпілого. Як чітко встановлено оглядом місця події, труп ОСОБА_8 знаходився на сходах, натомість светр ОСОБА_3 знайдено на балконі, що повністю спростовує його показання в цій частині;

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - ОСОБА_3 від 09 січня 2021 року, де в ході особистого обшуку затриманої особи вилучено мобільний телефон S-Tell чорного кольору, штани сірого кольору з плямами речовини бурого кольору та шкарпетки чорно-білого кольору, в котрі був одягнений ОСОБА_3 .. Протокол затримання ОСОБА_3 був складений 09 січня 2021 о 16 год. 30 хв. у присутності захисника - адвоката ОСОБА_22 та під час огляду у затриманої особи, зауважень та доповнень до протоколу не надходило (т.2 ,а.с. 101-104).

З протоколів отримання зразків для експертизи від 09 січня 2021 року, відповідно до яких у ОСОБА_3 отримано зразки букального епітелію (слини) та зрізи нігтів із правої та лівої руки(т.2, 110-112).

З постанови про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 09 січня 2021 року, відповідно до якої було доручено проведення освідування ОСОБА_3 на визначення стану сп`яніння(т.2, а.с. 105).

З протоколу освідування особи від 09 січня 2021 року з додатками, вбачається, що відповідно постанови про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 09 січня 2021 року, слідчим було проведено освідування ОСОБА_3 , за результатами якого встановлено, що останній не перебуває в стані алкогольного сп`яніння(т.2 ,а.с.106-109).

Наявна у справі постанова від 09 січня 2021 року про визнання мобільного телефону S-Tell чорного кольору в прозорому чохлі Imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар N? НОМЕР_3 , штани сірого кольору з плямами бурого кольору які одягнені на ОСОБА_3 , які поміщено до картонної коробки, яка опечатана паперовою біркою з відповідними підписами та ідентифікуючими написами, шкарпетки чорно-білого кольору в які одягнений ОСОБА_3 , поміщено до паперового конверту з ідентифікуючими написами, які вилучено під час обшуку затриманого ОСОБА_3 , підтверджують факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України(т.2, а.с. 113-114)

Наявна у справі постанова від 10 січня 2021 року про визнання слідів папілярних ліній, змиви речовини бурого кольору, спортивну кофту синього кольору з написом «БудМаркет», в?язку ключів, спортивну кофту з написом «Адідас», синього кольору, майку чорного кольору, домашні капці, недопалок цигарки «ЛМ», сонцезахисні окуляри, мобільний телефон, пачку з під цигарок «Минск», светр темно синього кольору, дерев`яну частину перила довжиною 30 см., скляну пляшку, фрагментом волосся, які вилучено під час огляду місця події 09 січня 2021 року за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 32 від 6 по 11 поверх, підтверджують факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України (т.2 ,а.с. 118-119).

Наявна справі постанова від 10 січня 2021 року про визнання чоловічої футболки зі слідами плям бурого кольору, зовні схожими на кров - яку упаковано до паперової коробки; чоловіче взуття 42 розміру зі слідами плям бурого кольору, зовні схожими на кров яке упаковано до паперової коробки; чоловічу куртку зі слідами плям темного та білого кольорів, яку упаковано до паперової коробки; змив сліду плям бурого кольору, зовні схожими на кров з підлоги в коридорі, який вилучено на ватну паличку та упаковано до паперового конверту; змив слідів плям бурого кольору, зовні схожими на кров із зовнішньої та внутрішньої сторони дверей до туалету, який вилучено на ватну паличку та упаковано до паперового конверту; наволочку зі слідами плям бурого кольору, зовні схожими на кров, які вилучено та упаковано до паперового конверту; предмет схожий на ніж, який вилучено та упаковано до спеціального пакету N? SUD 2019358; два предмета схожих на ножі, які вилучено та упаковано до спеціального пакету N? SUD 2019357; десять предметів схожих на ножі, які вилучено та упаковано до спеціального пакету N? 7299327 які вилучено під час невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , підтверджують факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України (т.2 ,а.с. 120-121).

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

З протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 11 січня 2021 року, вбачається, що на тілі померлого виявлено ряд колото-різаних ран, синців, саден, а також із шиї вилучено пошкоджене знаряддя вбивства - лезо ножа без рукоятки. Крім цього, вилучено одяг ОСОБА_8 - спортивні штани, кальсони, шкарпетки(т.2, а.с. 122-129).

З протоколів отримання зразків для експертизи від 11 січня 2021 року, відповідно до яких у трупа ОСОБА_8 зроблено зрізи нігтьових пластин, відібрано зразки крові, відібрано зразки папілярних ліній (т.2, а.с.130-135).

Даними висновку судово-медичного експерта № 5 від 11 січня 2021 року, встановлено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_3 знайдено наступні тілесні ушкодження: синці на шиї та на правій руці. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строки указаний у постанові й обстежуваним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж дві точки прикладення сили.

З дослідницької частини указаного висновку експерта, вбачається та зафіксовано зі слів ОСОБА_3 , що 08 січня 2021 року в під`їзді будинку АДРЕСА_2 наглядно знайомий сусід, здається на ім`я ОСОБА_23 , схопив рукою за руку, хапав за светр.

Даний висновок є підтвердженням боротьби, які склалася в результаті насильства з боку ОСОБА_3 до потерпілого ОСОБА_8 , котрий зі всіх сил захищався та чинив опір задля збереження власного життя. Безпосередньо після вбивства, 11 січня 2021 року ОСОБА_3 розповів експерту про обставини події та на той час ще не вигадав версію про виявлення тіла якогось чоловіка на східцевому майданчику, що зайвий раз спростовує його показання, надані в ході судового розгляду (т.2, а.с. 139)

З протоколу огляду речових доказів від 29 січня 2021 року з додатками, вбачається, що слідчим оглянуто ножі та куртку, які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 (т.2, а.с. 158-167).

З протоколу огляду речових доказів від 02 лютого 2021 року з додатками, вбачається, що слідчим оглянуто недопалок цигарки, запальничку, ключі, окуляри, мобільний телефон ОСОБА_8 , мобільний телефон ОСОБА_3 марки S-Tell чорного кольору та його шкарпетки чорно-білого кольору, а також належні ОСОБА_8 підштаники сірого кольору та дві шкарпетки з плямами речовини бурого кольору(т.2, а.с. 174-181).

Даними висновку судово-медичного експерта № 33-18 від 17 лютого 2021 року, встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 знайдені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення шиї справа з ушкодженням декількох кровоносних судин на шиї справа; множинні колото-різані та різані рани на обличчі та голові; множинні подряпини на голові, тулубі та верхніх кінцівках; синці, садна на тілі. Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного поранення шиї справа з ушкодженням декількох кровоносних судин на рівні шиї та крововтратою. Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження, що призвели до смерті, заподіяні гострим предметом, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Множинні рани на обличчі та голові заподіяні гострим предметом, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які зазвичай спричиняють короткочасний розлад здоров`я; множинні подряпини на голові, тулубі і верхніх кінцівках могли бути заподіяні гострим предметом і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які зазвичай спричиняють незначні скороминущі наслідки; синці, садна на тілі заподіяні тупими предметами, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які зазвичай спричиняють незначні скороминущі наслідки. Характер та локалізація тілесних ушкоджень на голові у ОСОБА_8 дають змогу вважати, що після їх отримання деякий час він міг виконувати активні дії. Виявлені тілесні ушкодження, які були заподіяні як гострим, так і тупими предметами, виникли від множинних точок прикладення сили по тілу. Характер реактивних змін в ушкодженнях дають змогу вважати, що виникли вони протягом однієї години до моменту настання смерті (т.2, а.с. 201-202).

Даними висновку судово-психіатричного експерта № 18 від 13 січня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував у хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. Клінічних ознак наркотичної залежності у ОСОБА_3 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Зхідно п. 21 указаного висновку, експертом під час проведення дослідження було проведено бесіду із ОСОБА_3 , в ході якої встановлено наступне. На запитання ОСОБА_3 відповідає в плані отриманого питання, по суті. Під час викладення біографічних відомостей намагається показати себе у вигідному ракурсі. Нещирий при викладенні алкогольного анамнезу. Заявив, що алкогольні напої вживає нечасто та у невеликих кількостях. Заперечує наявність запоїв та похмільних станів, а також наявність непереборного потягу до алкоголю. Наркотики не вживав ніколи. Інкриміновані дії визнає. Повідомив, що потерпілий був його сусідом по під`їзду та палив цигарки. Коли проходив мимо нього, то він з роздратуванням запитав, чому він тут ходить. Після цього почали сваритися, а потім розізлився на нього та наніс йому удар ножем, який мав при собі, в шию, а потім наносив ще удари в голову та шию, але скільки ударів не пам`ятає, оскільки був напідпитку, бо протягом дня випив 0,5 л горілки. Перестав бити через те, що лезо ножа зламалося. Після цього пішов додому, помив руки, зняв з себе одяг, який був у крові, а потім попросив доньку попрати одяг, але не сказав їй звідки взялася кров (т.2, а.с. 205-206).

Зазначені обставини свідчать про те, що у перші дні після вбивства та свого затримання ОСОБА_3 ще не вигадав тієї версії події, яка б вигороджувала його. Свідчення ОСОБА_3 , надані експерту, є належним та допустимим доказом у розумінні кримінального процесуального законодавства та такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Необхідно відмітити, що ОСОБА_3 протягом усього досудового розслідування не давав пояснень та/або показань, а скористався положеннями ст. 63 Конституції України не свідчити проти себе. Це ж саме зазначено і в п. 19 вказаного висновку експерта. Тобто будь-яких доведених попередніх версій щодо причин вбивства ОСОБА_3 . ОСОБА_8 у процесуальних документах зафіксовано не було.

Звідси випливає, що експерт відобразив у висновку ті відомості, які йому вказав сам ОСОБА_3 , адже ніяким іншим чином експерту (та і будь-якій іншій особі, включаючи сторону обвинувачення) не могло бути відомо найдрібніші деталі подій вбивства ОСОБА_8 , зокрема щодо причин конфлікту між обвинуваченим та потерпілим.

Саме тому абсолютно надумано та неправдоподібно звучать показання обвинуваченого, надані ним під час судового розгляду, про те, що він всього лиш розповідав експерту, в чому саме його підозрюють правоохоронні органи, а не говорив про ті дії, які вчиняв.

Даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/111-21/1535-ТР від 19.01.2021, встановлено, що на частині дерев`яного перила є сліди руки (рук) з розмірами по осях 11х20, 9х10, 17х25, 18х25, 14х21, 25х60, 20х35. Сліди руки з розмірами по осях 11х20, 18х25, 14х21 придатні для ідентифікації по ним особи, а сліди руки (рук) з розмірами по осях 9х10, 17х25, 25х60, 20х35 непридатні для ідентифікації по ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осях 11х20 залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_3 , а сліди долоні розмірами 18х25, 14х21, залишені підпальцевою ділянкою лівої долоні ОСОБА_3 (т.2, а.с. 209-228).

Даними висновку судово-цитологічної експертизи № 3/ц від 13 січня 2021 року, встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0. При серологічному дослідженні об`єктів виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, враховуючи одержані результати дослідження та групу крові потерпілого ОСОБА_8 , можна прийти до висновку: в разі, якщо сліди крові, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук підозрюваного ОСОБА_3 утворилися від двох і більше осіб, то ними могли бути особи з різною груповою характеристикою по виявленим антигенам - А, АВ, В. В цьому випадку домішок крові від потерпілого ОСОБА_8 не виключається (т.2, а.с. 246-249).

Даними висновку судово-цитологічної експертизи № 5/ц від 13 січня 2021 року, встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 (т.3, а.с. 1-3).

Даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 4 від 19 січня 2021 року, встановлено, що на чоловічих черевиках, вилучених ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , виявлено кров людини. При встановленні групової приналежності крові на чоловічих черевиках виявлений антиген А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 10-12).

Даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 5 від 21 січня 2021 року, встановлено, що на спортивних брюках, вилучених під час огляду трупа ОСОБА_8 , виявлено кров людини. При встановленні групової приналежності крові на спортивних брюках виявлений антиген А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 15-17).

Даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 6 від 19 січня 2021 року, встановлено, що на штанах, вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_3 , виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АВ0 на штанях виявлений антиген А. Отже, ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 20-22).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 7 від 20 січня 2021 року, встановлено, що на парі капців, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові на парі капців виявлений антиген А. Отже, кров на парі капців могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3 ,а.с. 25-27).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 8 від 20 січня 2021 року, встановлено, що на майці, вилученій під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові на майці виявлений антиген А, а в об. 6 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В. Отже, кров на майці могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 28-30).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 9 від 29 січня 2021 року, встановлено, що на спортивній кофті з написом «Будмаркет», що вилучена під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової приналежності крові спортивній кофті з написом «Будмаркет» виявлений антиген А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 31-33).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 10 від 01 лютого 2021 року, встановлено, що на спортивній кофті синього кольору з написом «Adidas», виявленій при огляді місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової приналежності встановлений антиген А. Отже, кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 34-35).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 11 від 01 лютого 2021 року, встановлено, що на чоловічій футболці, вилученій під час обшуку, виявлено кров людини. При встановленні групової приналежності на чоловічій футболці встановлений антиген А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 39-41).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 12 від 01 лютого 2021 року, встановлено, що на наволочці, виявленій при ОМП, надісланій на дослідження, в об. N?N? 1,2, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові в об.N?1 виявлений антиген А. Отже, кров в об.N?1 могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 42-43).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 13 від 01 лютого 2021 року, встановлено, що при змиві з підлоги при вході до квартири і в змиві з внутрішньої та зовнішньої сторони дверей до туалету, вилучених в ході обшуку на бавовняні верхівки дерев`яних аплікаторів, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в змиві з підлоги при вході до квартири виявлений антиген В. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові підозрюваного ОСОБА_3 . При встановленні групової приналежності крові в змиві з внутрішньої та зовнішньої сторони дверей до туалету, виявлені антигени А і В. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові особи, крові якої властиві антигени А і В. При умові походження даного сліду крові від двох осіб, не виключається можливість змішання крові потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_3 (т.3, а.с. 46-48).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 14 від 01 лютого 2021 року, встановлено, що на ватних тампонах гігієнічних паличок зі змивами, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АВ0 на ватних тампонах гігієнічних паличок виявлений тільки антиген А. Отже, ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 52-54).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 15 від 09 лютого 2021 року, встановлено, що на ватних тампонах гігієнічних паличок зі змивами, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АВ0 на ватних тампонах гігієнічних паличок виявлений тільки антиген А. Отже, ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 . При встановленні групової належності крові по системі АВ0 на ватних тампонах гігієнічних паличок в об. № 2виявлені антигени А і В. Отже, ця крові могла походити від людини, в крові якої знаходяться ці антигени. Не виключається також можливість змішання крові в цих об`єктах від потерпілого ОСОБА_8 з кров`ю підозрюваного ОСОБА_3 (т.3, а.с. 55-57).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 16 від 17 лютого 2021 року, встановлено, що на ватному тампоні гігієнічної палички зі змивами з підлоги 9 поверху, вилученого під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0 на ватному тампоні виявлений антиген А, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 58-60).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 17 від 11 лютого 2021 року, встановлено, що у змивах з підлоги сходинкового майданчику між шостим та сьомим поверхами, вилучених під час огляду місця події на марлеві тампони, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АВ0 в змивах виявлений антиген А. Отже, дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 61-63).

Даними висновку судово -медичної імунологічної експертизи № 18 від 12 лютого 2021 року, встановлено, що на фрагментах марлі зі змивами, виявленими під час огляду місця події, виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АВ0 виявлений антиген А, а в об. № 3 - встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В. Отже, кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (т.3, а.с. 64-65).

З протоколу отримання зразків для експертизи від 04 лютого 2021 року, вбачається, що у ОСОБА_3 отримано зразки крові, заяв та зауважень не надходило (т.3, а.с. 68-48).

Даними висновку судово -медичної цитологічної експертизи № 4/ц 14 січня 2021 року, встановлено, що враховуючи результати дослідження та групу крові потерпілого, можна дійти висновку: кров, що знайдена на фрагменті клинка ножа, могла походити від чоловіка (чоловіків), в крові якого (яких) міститься антиген А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_8 ; (т.3, а.с. 80-83).

Даними висновку судово -медичної криміналістичної експертизи № 38-мк від 09 березня 2021 року, встановдено, що не виключається можливість утворення колото-різаних ушкоджень, виявлених на досліджуваному клапті шкіри від проникаючої дії фрагмента клинка ножа, що був представлений на дослідження. Різані ушкодження, які виявлені на клапті шкіри трупа ОСОБА_8 також могли утворитись як від неодноразової проникаючої ковзної дії ріжучого краю досліджуваного фрагмента клинка ножа, так і від дії будь-якого гострого предмета, який володіє ріжучими властивостями; (т.3, а.с. 88-91).

Даними висновку молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-21/1597-Б від 04 березня 2021 року, відповідно до якого генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених на внутрішні частині горловини светра збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на внутрішні частині манжети правого рукава светра збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 (т.3, а.с. 98-116).

Як вбачається з даного висновоку ДНК-експертизи, светр належить ОСОБА_3 , оскільки від постійного носіння на горловині светра залишилися клітини з ядрами обвинуваченого, будучи одягненим саме у вказаний светр ОСОБА_3 скоїв умисне вбивство ОСОБА_8 , тому сліди крові потерпілого залишилися на правому рукаві светра, що у сукупності з іншими доказами беззаперечно підтверджує винуватість ОСОБА_3 ..

Також винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України доводиться дослідженими в судовому засіданні речовими доказами: частиною дерев`яного перила зі слідами папілярних ліній ОСОБА_3 , фрагментом клинка ножа, який був вилучений з тіла трупа ОСОБА_8 , майку зі слідами крові ОСОБА_8 , светром ОСОБА_3 зі слідами крові ОСОБА_8 , вилученим на балконі загального користування під час огляду місця події, спортивними брюками, вилученими під час огляду трупа ОСОБА_8 , парою чоловічих капців, належних потерпілому, вилученими при огляді місця події від 09 січня 2021 року, штанами, вилученими під час особистого обшуку ОСОБА_3 , які містять на собі сліди крові ОСОБА_8 , спортивною кофтою з написом «Будмаркет», що вилучена під час огляду місця події зі слідами крові ОСОБА_8 , майкою, вилученою під час огляду місця події, зі слідами крові ОСОБА_8 , футболкою зі слідами крові ОСОБА_8 , вилученою під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , наволочкою зі слідами крові, вилученою під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 ..

Суд не бере до уваги висновок судово-біологічної експертизи № СЕ-19-21/1202-Б від 11 лютого 2021 року, оскільки в результаті їх проведення не було отримано інформацію (докази), яка б мала значення для встановлення фактичних обставин справи.

По епізоду придбання та зберігання ОСОБА_3 бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, то він повністю доводиться наступними доказами, зокрема протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів:

З електронного рапорту помічника чергового Білоцерківського ВП від 10 січня 2021 року, вбачається, що 10 січня 2021 о 09 год. 22 хв. надійшло повідомлення про виявлення біля смітників будинку № 32 по вул. Леваневського у м. Біла Церква трьох гранат (т.3, а.с. 213).

З протоколу огляду місця події від 10 січня 2021 року, вбачається, що біля сміттєвих баків поблизу будинку № 32 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області виявлено та вилучено корпуси гранат РГД-5, РГН, підривач УДЗ, підривач УЗРГМ-2, корпус гранати РГО, підривач УДЗ та коробку. Зі слів ОСОБА_13 - цивільної дружини обвинуваченого, дані речі знаходилися за їхнім спільним місцем проживання, а до сміттєвих баків винесла їх вона (т.3, а.с. 214-223).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 показала місце, звідки, куди та яким чином вона позбулася вищевказаних гранат, котрі зберігав ОСОБА_3 (т.3, а.с. 224-228).

З протоколу отримання зразків для експертизи від 22 лютого 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 отримано зразки букального епітелію;

Даними висновку молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-21/2786-Б від 05 березня 2021 року, встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених у змиві з поверхні корпуса РГД-5 збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених у змиві з поверхні корпуса РГН збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 (т.3, а.с. 230-243).

Даними висновку вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/1773-ВТ від 28 січня 2021 року, встановлено, що ударно-дистанційний запал УДЗ та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів. Корпус ручної осколкової гранати РГН та корпус ручної осколкової гранати РГД-5 не відносяться до вибухових пристроїв та бойових припасів, а є конструктивно-оформленими зарядами вибухової речовини. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження корпусу гранати РГН з наданим на дослідження запалом УДЗ, що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГН, яка придатна до вибуху. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження корпусу гранати РГД-5 з наданим на дослідження запалом УЗРГМ-2, що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка придатна до вибуху(т.4, а.с. 1-16).

Даними висновку вибухо-технічної експертизи № КСЕ-19/111-21/1845 від 12 березня 2021 року, встановлені, що надані на дослідження предмети є частинами оборонної осколкової ручної гранати РГО, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів(т.4, а.с. 22-36).

Таким чином, в ході судового розгляду судом здобуто достатнього доказів того, що указані боєприпаси ОСОБА_3 придбав та зберігав до моменту їх вилучення працівниками поліції.

Зазначені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності жодних доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_3 до вбивства ОСОБА_8 під час судового розгляду здобути не надалося можливим. Суд зазаначає, що всі свідчення, зокрема свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 свідчать про причетність ОСОБА_3 до вбивства ОСОБА_8 , прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину - предмет схожий на ніж - тобто використання зазначеного знаряддя у притул до життєво важливого органу і використаня вказаного знаряддя, створює велику ймовірність того, щодо можливості заподіяти смерті потерпілому. Обвинувачений цілеспрямовано наніс удари в область шиї потерпілого ОСОБА_8 , тобто у життєво важливий орган. Неправомірної поведінки з боку потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого та бажав цього.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо відсутності жодних доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_3 до вбивства ОСОБА_8 під час судового розгляду здобути не надалося можливим, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання самого обвинуваченого ОСОБА_3 , показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже, позицію сторони захисту про відсутність доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_3 до вбивства ОСОБА_8 , а викладену обвинуваченим версію подій, де він заперечував наявність умислу на вбивство ОСОБА_8 та причетність до вбивства останнього, слід розцінювати як лінію захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Суд оцінивши докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_3 , зокрема враховує характер, рішучість і динамічність дій, вчинених останнім, їх раптовість для потерпілого ОСОБА_8 , поведінку до, під час і після скоєння злочину, знаряддя злочину, а також поведінку ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме те, що він не надав першу медичну допомогу, поспішив залишити місце події та позбавився від знаряддя злочину, у сукупності свідчать про те, що у цьому випадку він діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до смерті ОСОБА_8 ..

Таким чином, зміна своїх версій про обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 діяв саме з прямим умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_8 ..

Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, локалізація і характер тілесного ушкодження, а саме в життєво важливий орган, та поведінка обвинуваченого до та після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barbera Messegu ahd Iabardo v Spain» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презупціїї невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитись на користь підсудного.

У відповідності до п.23 Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справи і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 р. (із змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібранні у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдальний вирок.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Обвинувальний вирок ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто за умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 263 КК України а саме: придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає, що саме по собі придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв - свідчить про умисел на незаконне придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Статтею 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Елементами складу злочину є: об`єкт злочину; об`єктивна сторона злочину; суб`єкт злочину; суб`єктивна сторона злочину.

Зокрема, суб`єктивна сторона складу злочину - це характеристика внутрішньої сторони злочину, ставлення особи до діяння (дії або бездіяльності), яку вона вчинила, та шкідливих наслідків своєї поведінки. Обов`язковою ознакою цього елементу складу злочину є вина, яка може виступати у формі умислу або необережності.

Пунктами 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» передбачено наступне. Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці. Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо). Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Тобто, суб`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України є наявність вини у формі умислу.

Статтею 24 КК України передбачено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 придбав - знайшов промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГН, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал УДЗ від корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГН; промислово виготовлену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал УЗРГМ-2 від корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; промислового виготовлення бойову оборонну осколкову ручну гранату РГО, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку в подальшому розібрав, від`єднавши ударно-дистанційний запал від корпусу бойової оборонної осколкової ручної гранати РГО та незаконно переніс до місця свого проживання в кв. АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення 10 січня 2021 року працівниками поліції. Відтак, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, міг передбачати суспільно небезпечних наслідків діяння і будь які наслідки внаслідок цього злочину. Відтак у ОСОБА_3 наяний прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Стороною обвинувачення суду надано докази умислу в діях ОСОБА_3 на незаконне придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Відтак, наявна суб`єктивна сторона злочину і склад злочину, передбачений ч.1 ст. 263 КК України.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, дані особи обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме останній не одружений, раніше не судимий, має місце реєстрації, офіційно не працевлаштований.

Крім цього судом враховані позиції сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та потерпілого, який просив призначити покарання найсуворішу міру покарання передбаченої санкцієї частини 1 статті 115 КК України, а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, а саме не визнання вини у скоєнні злочину, передаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відсутність щирого каяття, визнання вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі свідчить про намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.

Водночас суд враховує, що обвинувачений вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, спосіб, наслідки, що настали, а саме смерть потерпілого, та тяжкий злочин,проти основ громадської безпеки, поведінку ОСОБА_3 під час та після вчинення злочину, що свідчить про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Крім того, покарання ОСОБА_3 слід визначити із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, за змістом якої при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09 січня 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 09 січня 2021 року об 10.30 год., безпосередньо після вчинення злочину.

Згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2021 року відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який неодноразово був продовжений судом на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 09 січня 2021 року по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілому/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілої, якій була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, відсутність можливості відновлення попереднього стану, оскільки втрата чоловіка є невідновленою втратою та не може бути відновлений попередній стан, та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 350 000 (триста п`ятдесят тисяч ) гривень 00 копійок.

Отже цивільний позов у справі потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, завданої внаслідок вчинення злочину підлягає задоволенню частково.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1535-ТР від 19 січня 2021 року в розмірі 3432,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1202-Б від 11 лютого 2021 року в розмірі 1803,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1597-Б від 04 березня 2021 року в розмірі 16800,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/2779-Б від 05 березня 2021 року в розмірі 8374,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/5786-Б від 05 березня 2021 року в розмірі 7805,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1773-ВТ від 28 січня 2021 року в розмірі 3922,80 грн.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 263 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі;

- за частиною 1 статті 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 09 січня 2021 року по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, що відповідає положенням п. «а» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод..

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 13 січня 2021 року - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-сліди папілярних ліній, змиви речовини бурого кольору, спортивну кофту синього кольору з написом «БудМаркет», в`язку ключів, спортивну кофту з написом «Адідас» синього кольору, майку чорного кольору, домашні капці, недопалок цигарки «LM», сонцезахисні окуляри, пачку з-під цигарок «Минск», светр темно-синього кольору, дерев`яну частину перила довжиною 30 см., скляну пляшку, фрагменти волосся, вилучені під час огляду місця події від 09 січня 2021 року - знищити;

-мобільний телефон, вилучений під час огляду місця події від 09 січня 2021 року - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-чоловічу футболку зі слідами крові, чоловіче взуття 42 розміру зі слідами крові, чоловічу куртку зі слідами крові, змив слідів крові з підлоги в коридорі, змив слідів крові із зовнішньої та внутрішньої сторони дверей до туалету, наволочку зі слідами крові, 13 ножів, вилучених 09 січня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_3 - знищити;

-зразки букального епітелія (слини) ОСОБА_3 , зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 , зразки крові ОСОБА_3 - знищити;

-мобільний телефон S-Tell чорного кольору в прозорому чохлі Imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_3 при його затриманні у порядку ст. 208 КПК України 09 січня 2021 року - повернути ОСОБА_3 ;

-штани сірого кольору з плямами бурого кольору, в які був одягнений ОСОБА_3 , шкарпетки чорно-білого кольору, в які був одягнений ОСОБА_3 , вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_3 при його затриманні у порядку ст. 208 КПК України 09 січня 2021 року - знищити;

-штани, кальсони та шкарпетки, лезо ножа, вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 11січня 2021 року - знищити;

-зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_8 , зразки папілярних ліній пальців рук ОСОБА_8 , зразки крові ОСОБА_8 - знищити;

-корпус РГД-5 з маркуванням «180-85/1-Т», корпус РГН з маркуванням «РГН 254-32-88», підривач УЗД маркуванням «4 УДЗ-334-4-88», підривач УЗРГМ-2 з маркуванням «118-85 УЗРГИ-2 583», корпус РГО з маркуванням «80-33-88», підривач УДЗ з маркуванням «УДЗ С-3-88», коробку білого кольору, змив з корпусу гранати РГД-5, змив з корпусу гранати РГН, змив з корпусу гранати РГО - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду на загальну суму 350 000 (триста п`ятдесят тисяч ) гривень 00 копійок, завданої в наслідок вчинення злочину.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1535-ТР від 19 січня 2021 року в розмірі 3432,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1202-Б від 11 лютого 2021 року в розмірі 1803,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1597-Б від 04 березня 2021 року в розмірі 16800,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/2779-Б від 05 березня 2021 року в розмірі 8374,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/5786-Б від 05 березня 2021 року в розмірі 7805,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/111-21/1773-ВТ від 28 січня 2021 року в розмірі 3922,80 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1