У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 березня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування). Визначено заставу в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять).

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову якою обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 березня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування). Визначено заставу в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять).

Узагальнені доводи апеляційної скарги .

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначає, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пояснює, що ним вчинено замах на злочин, викрадені речі повернуті, матеріальна шкода відсутня. Він має намір вступити до лав ЗСУ.

Зауважує, що захисник за призначенням здійснював не належний захист його.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування,у невстановлених у ході досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 11.01.2025, у ОСОБА_5 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, а саме до магазину «МІДА», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вулиця Маріупольська, 13Б.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 11.01.2025 приблизно о 00:39 год., точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , прибув за адресою: м. Миколаїв, вулиця Маріупольська, 13Б, де розташований вказаний магазин.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, їх карність, усвідомлюючи що його дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_5 перебуваючи біля входу до магазину, утримуючи ручку вхідних дверей, здійснив ривок на себе. В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 , відчинив вхідні металопластикові двері до магазину, тим самим отримавши доступ до приміщення. Далі, опинившись біля металевої решітки, із навісним замком з внутрішньої сторони, ОСОБА_5 , тримаючись руками за решітку, здійснив ривок вперед, зірвавши таким чином навісний замок, та отримав повний доступ до приміщення магазину «Міда».

Продовжуючи свої злочинні дії, 11.01.2025 приблизно о 00:40 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 проник до приміщення магазину, де виявив майно, а саме - куртку «Парка», модель JM6688, вартістю 2350,00 грн., куртку «Парка», модель JM7811, вартістю 2820,00 грн. та куртку «Парка» модель JM7878, вартістю 4160,00 грн., яке у свою чергу склав за межами магазину.

Після цього місце скоєння злочину ОСОБА_5 покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_8 , матеріальних збитків на загальну суму 9330,00 грн.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000037 від 11.01.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України.

11.01.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

11.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України та про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

За версією органу досудового розслідування, у невстановлених у ході досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 11.01.2025, у ОСОБА_5 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, а саме до магазину «МІДА», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вулиця Маріупольська, 13Б.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 11.01.2025 приблизно о 00:39 год., точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , прибув за адресою: м. Миколаїв, вулиця Маріупольська, 13Б, де розташований вказаний магазин.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, їх карність, усвідомлюючи що його дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_5 перебуваючи біля входу до магазину, утримуючи ручку вхідних дверей, здійснив ривок на себе. В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 , відчинив вхідні металопластикові двері до магазину, тим самим отримавши доступ до приміщення. Далі, опинившись біля металевої решітки, із навісним замком з внутрішньої сторони, ОСОБА_5 , тримаючись руками за решітку, здійснив ривок вперед, зірвавши таким чином навісний замок, та отримав повний доступ до приміщення магазину «Міда».

Продовжуючи свої злочинні дії, 11.01.2025 приблизно о 00:40 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 проник до приміщення магазину, де виявив майно, а саме - куртку «Парка», модель JM6688, вартістю 2350,00 грн., куртку «Парка», модель JM7811, вартістю 2820,00 грн. та куртку «Парка» модель JM7878, вартістю 4160,00 грн., яке у свою чергу склав за межами магазину.

Після цього місце скоєння злочину ОСОБА_5 покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_8 , матеріальних збитків на загальну суму 9330,00 грн.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000037 від 11.01.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України.

11.01.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

11.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки,підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, того що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має доходу, притягувався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення проти власності.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти власності, раніше не одноразово судимий. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що розслідується та наразі інкримінується ОСОБА_5 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2025 року, щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді