Справа № 455/554/25
Провадження № 1-кс/455/107/2025
У Х В А Л А

18 березня 2025 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000133 від 13.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000133, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2025.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 13.03.2025 до ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що ним виявлено незаконну рубку деревини у лісовому масиві, що відноситься до території ПЗФ та те, що невідома особа перевозить незаконно зрубані дерева в невстановленій кількості у напрямку с. Ріпяна Самбірського району Львівської області.

13.03.2025 виїздом слідчо-оперативної групи на місце події в квартал №44 виділ 7 Головецького лісництва, надлісництва Самбірського, філії «Карпатський лісовий офіс», на території якого розташований Національний природний парк «Верхньо-Дністровські Бескиди», що відноситься до природно-заповідного фонду, поблизу с. Ріпяна Самбірського району Львівської області, було виявлено 12 дерев породи «Ялиця», діаметрами 20 см, 23 см, 20 см, 23 см, 19 см, 23 см, 23 см, 20 см, 24 см, 27 см, 23 см, 20 см, які перебували в хлисті.

Також, на місці події було зупинено ОСОБА_5 , жителя с. Ріпяна Самбірського району Львівської області, котрий перевозив з місця вчинення незаконної порубки деревину на галявину біля вїзду у вище вказаний квартал, з використанням коня, який тягнув дерево за допомогою ланцюга. У даного громадянина вилучено сокиру та металевий ланцюг.

13.03.2025 сокиру та металевий ланцюг, які поміщено в мішок із наліпкою із підписами понятих, визнано речовими доказами та здано для зберігання до камери схову речових доказів.

Необхідно забезпечити зберігання вказаних речових доказів у незмінному стані, шляхом накладення на них арешту та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню з метою подальшого використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні, а також, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування чи передачі речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки такі мають істотне значення для встановлення важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідчий просить постановити ухвалу про накладення арешту на:сокиру та металевий ланцюг, які поміщено в мішок із наліпкою із підписами понятих, визнано речовими доказами та здано для зберігання до камери схову речових доказів.

Правова кваліфікація частина 3 статті 246 КК України.

Слідчий СВ ВП № 1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, між тим у клопотанні просив здійснювати його розгляд без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити та слухати без фіксації технічними засобами.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України неприбуття вищевказаної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, тому, вважаю за можливе розглянути таке за його відсутності.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини 4 статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що відділенням поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000133 від 13.03.2025, рапорта старшого інспектора-чергового ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 13.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення проти довкілля, протоколу огляду місця події від 13.03.2025 та постанови про визнання речовим доказом від 13.03.2025, беручи до уваги те, щосокира та металевий ланцюг, які поміщено в мішок із наліпкою із підписами понятих, є речовими доказами по справі, з метою забезпечення збереження речового доказу до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості його відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам вказаним майном, на переконання слідчого судді є достатніми підставами для задоволення клопотання.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 219, 294, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000133 від 13.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на: сокиру та металевий ланцюг, які поміщено в мішок із наліпкою із підписами понятих, які здано для зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 Самбірського РВП у Львівській області, яка розташована за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району Львівської області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам вказаним майном.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу особа зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Виконання ухвали покласти наслідчого СВ ВП № 1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1