Справа № 345/3321/21
Провадження № 11-сс/4808/3/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року застосовано обраний ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.02.2022 року в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263 КК України, на строк 60 днів, терміном з 15.40 год. 25.11.2024 року по 15.40 год. 24.01.2025 року включно.

Визначено заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 грн., яку може бути внесено у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

Вважає, що рішення слідчого судді в частині визначення застави щодо кримінального правопорушення вказаної категорії є необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, прокурор зауважує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, в спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Слідчим суддею не враховано положень ч.4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений в міжнародний розшук, розмір застави не визначається. Вважає, що альтернативний запобіжний захід - застава не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому в даному випадку слідчим суддею недоцільно було визначати заставу.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник заперечили доводи і вимоги апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000223 від 20.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України.

10.12.2021 року щодо ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України та 17.12.2021 року вручено його матері - ОСОБА_10 у порядку, визначеному ст. 278 КПК України в спосіб, передбачений для вручення повідомлень згідно з ст.ст. 111,135 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким (ч. 1 ст. 263 КК України) та нетяжким (ч. 1 ст. 122 КК України) злочинами, і за вчинення найтяжчого з них передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 грн.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обираючи стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, стан здоров`я підозрюваного, те, що на «Д» обліку в психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторонами не оспорюється обґрунтованість підозри та наявність ризиків, які були вказані слідчим в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства є дискреційним повноваженням суду.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.4 ст. 183 КК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави вважати, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначається.

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (рішення у справі "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні підозрюваному розміру застави слідчий суддя правильно врахував характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість кримінальних правопорушень, в яких його підозрюють, та суворість покарання за такі дії, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України.

В той час, прокурор не навів переконливих доводів та не надав жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних вимог прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5