Справа № 226/1894/24
Провадження № 1-кп/932/555/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти без визначення розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

При вирішення питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зазначив про наявність ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор зазначає, що обвинувачені спроможні:

1) переховуватися від суду враховуючи, сукупність зібраних доказів, що дає достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Обвинувачені розуміють, що вони вчинили тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість, що загрожує їм у разі визнання винними, можуть переховуватись від суду, чим перешкоджатимуть виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені отримали доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, а тому володіють інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим обвинувачені перебуваючи на волі матимуть можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів. У разі невжиття заходів обмеження комунікації та пересування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являючись військовослужбовцями мають повернутися до розташування військової частини, де матимуть безпосередню можливість впливати на свідків вчиненого ними кримінального правопорушення, які є їхніми співслужбовцями (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачуються, як військовослужбовці, можуть ухилитися від військової служби вчинивши злочини, передбачені ст. 407, 408 КК України, в тому числі шляхом самокалічення або іншим способом за що передбачена кримінальна відповідальність (п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із зазначених вище підстав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_6 пояснив, що має бажання, а також достатньо досвіду та навичок для продовження проходження військової служби, від суду переховуватися не збирається, на свідків впливати не має наміру.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підтримав раніше подане клопотання про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Під час обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики зазначені прокурором є недоведеними та втратили свою актуальність. Обвинувачений має намір та необхідний військовий досвід, з урахуванням позитивної характеристики та того факту, що військова служба є єдиним джерелом доходу ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_4 просив суд визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави для надання можливості обвинуваченому продовжити проходити військову службу.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою - заставу. Зазначив, що ризики на які посилався прокурор не актуальні та не виправдовують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою. Як вбачається з характеристики, яка була надана з гауптвахти, до ОСОБА_6 нарікань не було. Також, звернув увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв жодних дій або спроб впливати на свідків, а в матеріалах справи наявна заява від потерпілого про те, що він жодних претензій до обвинуваченого не має. З урахуванням викладеного, а також дружини ОСОБА_6 , яка внесе за обвинуваченого заставу, захисник ОСОБА_9 просив суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на заставу.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки бажає повернутися до військової служби для продовження виконання військового обов`язку. Окрім того, ризики викладенні у клопотанні прокурора є недоведеними, на свідків обвинувачений впливати не збирається, під час кримінального провадження сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, а тому переховуватися від суду чи вчиняти інше кримінальне правопорушення він не має наміру. Разом з цим додав, що за час свого перебування на гауптвахті він міг приносити користь як військовослужбовець під час безпосереднього захисту держави, а також допомагати фінансово своїй малолітній дитині та матері пенсійного віку.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 підтримав раніше подане клопотання про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Під час обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики зазначені прокурором є недоведеними та втратили свою актуальність, а запобіжний захід у вигляді застави спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

13 листопада 2024 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 11 січня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Прокурор у своєму клопотанні обґрунтував необхідність продовження такого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд своєю ухвалою від 13 листопада 2024 року погодився частково із доводами прокурора у клопотанні та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду та ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні. Отже, при обґрунтуванні своєї позиції, суд вважає за необхідне звернути увагу на доводи сторони захисту щодо спростування саме цих ризиків, із якими суд погодився раніше, на відміну від ризиків, передбачених п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які, зокрема, посилається сторона захисту.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просив суд визначити розмір застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб із визначенням обов`язків:

- з`являтись за першою вимогою суду;

- негайно після звільнення прибути до Військової частини, де він проходить службу;

- повідомляти суд про зміну місця служби;

- утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а саме з потерпілим, свідками, експертами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3 КПК України продовжують існувати та не зменшилися.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно зі ст.12 КК України, віднесено до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що загрожує обвинуваченим, за умови доведеності їхньої вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, збільшує ймовірність ризику переховування обвинувачених від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даному етапі судового розгляду свідки ще не допитані у судовому засіданні.

Отже, на сьогоднішній день існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі "Мангурас проти Іспанії" (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, заслухавши позицію сторони захисту, перевіривши характеризуючі матеріали щодо обвинувачених: рекомендаційний лист військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_6 ; рекомендаційний лист військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_7 ; клопотання військової частини НОМЕР_2 про скасування запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку із гострою нехваткою особового складу, напруженою ситуацію на полі бою та безумовну наявність в обвинувачених спеціальних військових знань, професійних бойових навичок, здібностей та реального необхідного досвіду; службову характеристику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; а також наявність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених (малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю та перебуває на утриманні ОСОБА_6 ; малолітню доньку, яка перебуває на утриманні ОСОБА_10 ), які покладають на обвинувачених певний ступінь відповідальності, суд дійшов висновку про можливість визначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який за переконанням суду спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченим.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинувачених такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти суд про зміну місця служби/проживання/перебування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2025 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_6 під вартою є 23 лютого 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 коп.

Установити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_6 , або іншою фізичною чи юридичною особою, застави у розмірі 151 400 грн (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 коп. ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_6 будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повідомляти суд про зміну місця служби/проживання/перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2025 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою є 23 лютого 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 коп.

Установити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 , або іншою фізичною чи юридичною особою, застави у розмірі 151 400 грн (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 коп. ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_7 будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повідомляти суд про зміну місця служби/проживання/перебування;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30 грудня 2024 року о 16 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1