ВИРОК

Іменем України

17.12.2024 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000465 від 28.08.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця - стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше засудженого, востаннє: 11.12.2023 вироком Залізничного районного суду міста Львова за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на один рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», із наступними змінами та доповненнями, згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, протягом року після засудження вироком Залізничного районного суду міста Львова від 11.12.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, ОСОБА_4 , 27.08.2024, приблизно о 13:00 год. по вул. Сахарова 21, в м. Львові, знайшов (придбав) поблизу дерева один згорток ізоляційної стрічки зеленого кольору в якому знаходився прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, а саме психотропною речовиною - PVP.

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено РVР, діючи умисно, вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки та в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_4 поклав згорток ізоляційної стрічки зеленого кольору із вмістом прозорого полімерного пакету, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, у праву кишеню шортів.

В подальшому, 27.08.2024, приблизно о 13:10 год. ОСОБА_4 , поблизу будинку № 21, що по вул. Сахарова у м. Львові, був зупинений працівниками ДОП СДОП ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та в ході спілкування із останніми повідомив, що зберігає при собі вказану вище особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та, в подальшому, при огляді місця події, в період часу з 13:27 год. по 13:34 год., добровільно видав із правої кишені своїх шортів один згорток ізоляційної стрічки зеленого кольору із вмістом прозорого полімерного пакету в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, а саме психотропна речовина PVP, загальною масою 0,3695 грама, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після його засудження за ч.2 ст.309 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, за допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався, на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває та має статус учасника бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі.

У відповідності до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому, слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді одного року одного місяця позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Так, у частині 3 ст.78 КК України зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Залізничного районного суду міста Львова від 11.12.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В період іспитового строку, встановленого за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 11.12.2023, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

За цих обставин, суд вважає обвинуваченому слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши частково до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.12.2023.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 326, 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1(один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.12.2023, та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік 2(два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Витрати пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 2 271,84 гривень стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в дохід держави.

Речовий доказ згідно постанови від 12.09.2024 про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження, а саме кристалічну речовину білого кольору, яка міститься в спец. пакеті WAR0117621 опломбована полімерною пломбою синього кольору з номером «7648304» та з рукописним пояснювальним текстом та підписом експерта СЕ-19/120-24/100551-НЗПРАМ, що є психотропною речовиною PVP, масою 3,695 грама/квитанція №00261 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених(отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000465 від 28.08.2024/ знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1