КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/6299/24 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
ЄУН: 359/1333/24 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника МТСБУ адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений частково: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілого в сумі 25298,54 гривень, та моральну шкоду в сумі 1264,93 гривні. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволений: стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 160000 гривень. Стягнуто із ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 440642 гривні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволений частково: стягнуто із ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 150000 гривень відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено частково: стягнути із ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 300000 гривень відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 300000 гривень відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовити.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду в частині вирішення цивільного позову, представник МТСБУ ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку, визнавши причини пропуску поважними.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, представник МТСБУ ОСОБА_6 зазначив про те, що представник МТСБУ, як представник цивільного відповідача, не брав участь під час розгляду кримінального провадження. Всупереч вимог ч. 7 ст. 376 КПК України копія судового рішення їм не була направлена, а про існування даного рішення МТСБУ дізналось з моменту звернення позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Представник МТСБУ, повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності апелянта, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду клопотання за відсутності представника МТСБУ.

Заслухавши доповідь судді,

- прокурора, який не заперечував проти поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, вважаючи, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження є поважною,

- потерпілих, які заперечували проти задоволення клопотання, оскільки представник мав можливість побачити рішення в реєстрі,

- захисника, який вважав, що у разі відсутності доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, у задоволенні такого клопотання слід відмовити, а у разі наявності таких доказів - клопотання підлягає до задоволення,

- обвинуваченого, який підтримав думку захисника,

- перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на вирок - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична особаможе звернутися до суду з апеляційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Так у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Окрім того, у низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», п. п. 51, 52, «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України.

На стадії підготовчого судового засідання потерпілими подані цивільні позови (ас. 27, 48, 128, 152, т.1).

За змістом поданих цивільних позовних заяв МТСБУ, як цивільний відповідач, залучений потерпілим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_8 (ас. 27, 48 т.1).

Копія позовних заяв направлена до МТСБУ (ас. 185, 186 т.1), на які надано Відзив, в якому також висловлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ (ас. 187 т.1).

За результатами підготовчого судового засідання 8 квітня 2024 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на 21 травня 2024 року та, серед іншого, прийнято рішення про залучення МТСБУ цивільним відповідачем у кримінальному провадженні (ас. 218-219 т. 1).

Разом з тим, матеріали судового провадження не містять будь-яких відомостей про повідомлення МТСБУ та виклик представника останнього в судові засідання, які відбулись 21 травня 2024 року, 31 липня 2024 року, 25 вересня 2024 року.

25 вересня 2024 року за результатами судового розгляду у даному кримінальному провадженні проголошений вирок (ас. 118-125 т.2).

Відповідно до ч. 8 ст. 376 КПК України копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Однак, матеріали провадження не містять будь-яких даних про направлення копії вироку МТСБУ.

Разом з тим, до апеляційної скарги долучені документи, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_8 звернулась 15 листопада 2024 року з відповідною заявою до МТСБУ, долучивши копію вироку (ас. 141 т.2).

Встановлені під час розгляду клопотання представника МТСБУ обставини підтверджують доводи клопотання про поновлення строку, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду, а, відтак, клопотання представника МТСБУ є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 117 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити представнику МТСБУ ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 рокущодо ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4