У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Казанка Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000721.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 січня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 02.03.2024 р. включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 листопада 2024 року, зі зменшенням розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На думку захисника, органом досудового розслідування не доведено обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому, не доведено й обставин, які виправдовують застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім наведеного захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, утримує неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, які хворіють.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000721, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що непрацюючий ОСОБА_9 , не маючи законних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом, і, переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану з таємним викраденням майна, а саме дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», з подальшою їх реалізацією третім особам.

Оцінивши особисті можливості щодо викрадення дизельного палива, можливих об`ємів викрадення, способів транспортування та збуту, ймовірності викриття його протиправної діяльності, розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливі лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, ОСОБА_9 , розпочав дії з пошуку до вчинення злочину інших осіб. При цьому, перевагу надавав особам з близького оточення, з якими мав довірливі стосунки, обізнаними у елементарних правилах конспірації, а також розуміючи, що можливості самостійного транспортування та подальшої реалізації викраденого пального, він не має, залучив до виконання злочинного умислу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 .

В свою чергу ОСОБА_12 , перебуваючи на посаді машиніста у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства локомотивне депо «Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», виконував обов`язки чергового оборотного депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця». Будучи обізнаним з нормативними актами, які регулюють порядок обліку та списання паливно-мастильних матеріалів, володіючи знаннями щодо технічних особливостей роботи тепловозів, на яких він раніше працював, в частині реального використання дизельного палива та бажаючи отримувати власну майнову вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_12 прийняв пропозицію та надав ОСОБА_9 добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення таємного викрадення дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Розуміючи, що крадіжка дизельного палива з тепловозів не можлива без участі та відома машиністів, реалізуючи спільний з ОСОБА_9 , злочинний умисел, ОСОБА_12 , залучив до вказаної злочинної діяльності машиністів тепловозів - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_21 , які за грошову винагороду дали свою згоду на таємне викрадення дизельного палива.

При цьому, під час реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_12 , помічники машиністів та машиністи попередньо розрахували, що з одного тепловозу можливо викрасти приблизно 300-600 літрів дизельного пального та, в подальшому, приховати вказану нестачу, шляхом внесення неправдивих відомостей до маршруту машиніста та журналу технічного стану локомотивів.

ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , була відведена роль, яка полягала у транспортуванні порожніх ємностей до місця вчинення кримінального правопорушення, слідкування за навколишньою обстановкою з метою виявлення випадкової появи сторонніх осіб поблизу місця крадіжки дизельного палива або місця перебування наповнених дизельним паливом ємностей та оперативного реагування на них, перенесення наповнених дизельним паливом ємностей до місця знаходження транспортного засобу, транспортування дизельного палива до місця зберігання з подальшою реалізацією третім особам.

09.09.2024 р. в період часу 02.20 год. по 02.55 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та помічник машиніста ОСОБА_21 , перебуваючи в оборотному депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», яке розташоване в м. Долинська Кіровоградської області, вул. Привокзальна, 7, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим умислом, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, під`єднали шланг до паливної системи тепловоза паливної системи тепловозу ЧМЭ3 - 2051 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 550 літрів дизельного палива на загальну суму 22 550 грн., в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядились викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» за власним розсудом, спричинивши збитки на вказану суму.

27.09.2024 р. в період часу з 19.05 год. по 19.37 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , машиніст ОСОБА_15 , перебуваючи в оборотному депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої в. м. Долинська Кіровоградської області, вул. Привокзальна, 7, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим умислом, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наявного та встановленого обладнання в тепловозах, порушивши цілісність замкненої та опломбованої паливної системи тепловозів, тобто проникнення до вказаної системи, таємно викрали шляхом зливання з паливної системи тепловозів 2ТЕ10УТ виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 550 літрів дизельного палива на загальну суму 11 480 грн., в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» за власним розсудом, спричинивши збитки на вказану суму.

07.11.2024 р. в період часу 22.20 год. по 02.40 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та машиніст ОСОБА_22 , перебуваючи в оборотному депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», яке розташоване в. м. Долинська Кіровоградської області, вул. Привокзальна, 7, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим умислом, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, під`єднали шланг до паливної системи тепловозу ЧМЭ3 - 2051 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та шляхом зливання таємно викрали 200 літрів дизельного палива на загальну суму 8 400 грн., в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядились викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» за власним розсудом, спричинивши збитки на вказану суму.

Отже, в період часу з 03.09.2024 р. по 07.11.2024 р. в результаті вказаних злочинних дій АТ «Українська залізниця» спричинено майнової шкоди на загальну суму 210 940 грн.

08.11.2024 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

09.11.2024 р. слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06.01.2025 р. включно, з визначенням застави у розмірі 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499 620 грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів та неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання останнього під вартою, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, необхідність проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, зважаючи на те, що, з часу застосування запобіжного заходу, підозрюваним не внесений визначений попередньою ухвалою слідчого судді розмір застави, слідчий суддя вважав за можливе зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з одного боку утримує підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_7 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, та можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

З огляду на встановлені органом досудового розслідування обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який вчинений за допомогою інших осіб, а також зважаючи на те, що останньому відомі можливі свідки подій, ризик незаконного впливу на свідків також має місце.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на переконання апеляційного суду, також має місце, з огляду на тривалий час здійснення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_7 дій та кількість епізодів злочинної діяльності.

Отже, з урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя ретельно дослідив й доводи клопотання слідчого відносно обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, зокрема необхідністю проведення значного обсягу слідчих дій з 13 підозрюваними особами, розсекречення матеріалів досудового розслідування, призначення та отримання вже призначених висновків експертів, встановлення інших ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, виконання вимог ст. 290 КПК України та інших слідчих (розшукових) дій.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3