ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1403/23 Номер провадження 11-кп/814/1559/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000047 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 13.03.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ряське Машівський район Полтавська область, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, військовозобов?язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 197-1 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу 126 594 грн. 87 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів, арешту майна, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

На початку 2021 року у ОСОБА_8 виник умисел на самовільне зайняття земельної ділянки лісового фонду у лісовому кварталі №72 виділ 21 Карлівського лісництва ДП «Новосанжарське лісове господарство» та належить до земель лісогосподарського призначення, без кадастрового номеру та розташована за межами с. Ряське Полтавського району Полтавської області, шляхом самовільного розорювання земель та засівання насінням кукурудзи.

Далі, навесні 2021 року, обвинувачений з метою особистого збагачення, самовільно зайняв зазначену земельну ділянку площею 2, 37 га., розорав її та засіяв зерном кукурудзи.

Влітку 2022 року, ОСОБА_8 розширив площу самовільно зайнятої ділянки до 2,4617 га та повторно засіяв її насінням соняшника, у результаті чого завдано шкоду на загальну суму 145 594 грн. 87 коп., з яких 106 799 грн. 48 коп. внаслідок самовільного користування земельною ділянкою лісового фонду та 38 815 грн. 39 коп. внаслідок нецільового використання земельної ділянки лісового фонду, що у 128 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В апеляційній скарзі захисник з урахуванням внесених змін просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв?язку із закінченням строків давності, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Відповідно до ст.ст. 284-288 КПК України процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового розгляду провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.09.2024 зробленого у справі №353/999/23, вбачається, що днем початку перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого кримінального правопорушення є день припинення або переривання вчинення особою відповідного триваючого суспільно небезпечного діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, яке є триваючим, було припинено обвинуваченим восени 2022 року.

У відповідності до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи викладене вище та те, що санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України, передбачає покарання менш суворе, ніж обмеження волі, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з моменту його припинення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Оскільки з моменту припинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 минуло понад 2 роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, ОСОБА_8 може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення апеляційної скарги захисника, скасування вироку Машівського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі № 203/241/17 від 12.09.2022 дійшла висновку, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Тому судові витрати у даному кримінальному провадженні необхідно віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасувати арешт, накладений на земельну ділянку на підставі ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 25.07.2023 та на урожай соняшника на підставі ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 06.10.2022.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого дізнавача СД ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській від 27.09.2022 приєднано до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000047 в якості речового доказу урожай соняшнику, який відповідно до ст. 100 КПК України, необхідно залишити володільцю майна.

Керуючись ст. 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 13.03.2024, щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Судові витрати за проведення експертизи №1136 від 14.03.2023 в сумі 5 735 грн. 52 коп. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_8 , накладений ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 25.07.2023 на земельну ділянку площею 3,9498 га з кадастровим номером :00:005:0181 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 30), яка знаходиться за адресою: Михайлівська ОТГ (Ряськівська с/рада), Полтавський район (Машівський район), Полтавська область.

Скасувати арешт на урожай соняшника, накладений ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 06.10.2022.

Речові докази - урожай соняшнику залишити володільцю майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4