Справа № 740/446/25
Провадження № 1-кс/740/72/25
УХВАЛА

30 січня 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні від 12 січня 2024 року № 0000052 за ч. 4 ст. 190 КК України,

установив:

У поданому до суду клопотанні ставиться питання про надання дозволу на тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг за абонентським номером телефону НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 08.01.2024 близько 16 год. 00 хв. невідома особа невідомим способом заволоділа персональними даними ОСОБА_5 та реквізитами її банківської картки АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 , відкритої за рахунком № НОМЕР_3 , з якої в подальшому шахрайським способом з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом незаконних операцій, та за допомогою мобільних номерів телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , заволоділа грошовими коштами в розмірі 3900,00 грн, перевівши їх на невстановлений рахунок, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму. Відомості за цим фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 12.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

11 січня 2024 року приблизно о 15 год. 05 хв. потерпіла ОСОБА_5 зі свого мобільного телефону зайшла у додаток « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для того щоб перевірити баланс та побачила, що на її банківській карті № НОМЕР_2 , яка підв?язана до карткового рахунку НОМЕР_3 , відсутні грошові кошти, при цьому їй достовірно відомо, що на вказаній картці були гроші в розмірі 3900,00 грн. Перевіривши історію транзакцій, ОСОБА_5 побачила, що 08.01.2024 о 16 год. 08 хв. грошові кошти в розмірі 3900,00 грн переказано на картку іншого банку.

05.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області здійснено тимчасовий доступ та вилучено інформацію по банківській картці потерпілої № НОМЕР_2 , що знаходилась у володіння АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

26.03.2024 проведено огляд вилученої інформації, під час якого встановлено, що 08.01.2024 о 16:08:02 відбувся переказ коштів у сумі 3900,00 грн з банківської картки потерпілої на банківську картку № НОМЕР_7 , яка відкрита в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

09.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області проведено тимчасовий доступ та вилучено інформацію по банківській картці № НОМЕР_7 , що знаходилась у володінні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

10.05.2024 проведено огляд вилученої інформації, під час якого встановлено, що 08.01.2024 о 16:08:02 відбулося зарахування коштів у сумі 3900,00 грн, після чого 08.01.2024 о 16:10:19 відбувся переказ грошових коштів у сумі 15 000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_8 .

26.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області здійснено тимчасовий доступ та вилучено інформацію по банківській картці № НОМЕР_8 , яка, як з`ясувалося, відкрита на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який фінансовим номером зазначив НОМЕР_1 .

З метою встановлення мобільних терміналів, обладнаних сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 , виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Указана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Слідчий просив розглянути клопотання без його участі.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Перелік слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, порядок їх вчинення регламентований КПК України згідно глави 20 та глави 21 даного Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити виїмку).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.01.2024, складеного слідчим СВ Золочівського РВП ГУ НП в Львівській області ОСОБА_7 , доданого до клопотання, убачається, що ОСОБА_5 12.01.2024 звернулася до Золочівського РВП ГУ НП в Львівській області із заявою про те, що 08.01.2024 близько 16 год. 00 хв. невідома особа невідомим способом заволоділа її персональними даними та реквізитами її банківської картки АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 , з якої шахрайським способом з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом незаконних операцій, заволоділа грошовими коштами в розмірі 3900,00 грн, які зняті з її рахунку та переведені на рахунок невідомої особи.

Таким чином, заявниця звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до слідчого відділу Золочівського РВП ГУ НП в Львівській області, яке, як свідчать матеріали клопотання, зокрема, протокол допиту потерпілої, протоколи тимчасового доступу до речей і документів, які проводилися на підставі ухвал слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області, здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 12.01.2024.

У витязі з ЄРДР за № 0000052 органом досудового розслідування зазначено Ніжинське РУП ГУ НП в Чернігівській області.

До клопотання додано постанову керівника Ніжинської окружної прокуратури про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000052, та постанову заступника начальника СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області про призначення групи слідчих у вищевказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності. Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

У кримінальному процесуальному праві загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і орган досудового розслідування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 607/14707/17, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування, як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування. Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд. Разом з цим відповідно до п. 1 ст. 6 указаної Конвенції кожен має право на його розгляд справи судом, встановленим законом.

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, не вбачаю підстав для його задоволення, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до нього матеріалах не зазначено жодних відомостей щодо визначення підслідності вказаного кримінального провадження слідчому відділу Ніжинського РУП ГУН в Чернігівській області, у той час, як містяться відомості про те, що заява про вчинення кримінального правопорушення надійшла до Золочівського РВП ГУ НП в Львівській області. До матеріалів клопотання не додано доказів неефективності проведення досудового розслідування, не вказано відомостей щодо наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють здійсненням Золочівським РВП ГУ НП в Львівській області досудового розслідування в умовах воєнного стану, відсутня постанова керівника відповідного рівня прокуратури про зміну чи визначення територіальної чи предметної підслідності проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 86, 87, 159, 162, 163, 164 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, у кримінальному провадженні від 12 січня 2024 року № 0000052 за ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1