Провадження № 1-кс/947/5213/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000189 від 18.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови міста Тирасполь, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФОП, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 18.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він у невстановлений слідством день та час, заздалегідь вступивши у злочинну змову з невстановленими особами, спрямовану на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами пунктів пропуску або через офіційні пункти пропуску, діючи з корисливим умислом, за грошову винагороду у сумі 6000 доларів США, прийняв рішення організувати незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (особа залучена до конфіденційного співробітництва).

Так, 22.02.2025 року, реалізуючи спільний протиправний умисел, діючи за попередньою домовленістю з невстановленими особами, ОСОБА_4 призначив зустріч ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янко, неподалік ТЦ «Будинок меблів», з метою надання вказівок щодо перетину державного кордону України ОСОБА_7 .

22.02.2025 року ОСОБА_4 зустрівся за вищевказаною адресою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та роз`яснив, яким саме чином буде здійснено переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску, сприяючи при цьому порадами та вказівками щодо незаконного перетину кордону, а саме: роз`яснив маршрут, яким транспортом відбудеться перевезення до кордону з Республікою Молдова, які речі необхідно брати із собою та зазначив, що за вказані послуги, необхідно заплатити грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, частину з яких, а саме 700 доларів США необхідно буде передати йому заздалегідь, а залишок суми, тобто 5300 доларів США, необхідно буде передати невстановленій особі, знаходячись вже на території Республіки Молдова, на що ОСОБА_7 погодився.

Однак, з метою конспірації своєї злочинної діяльності, ОСОБА_4 згодом відмовився від подальших особистих зустрічей з ОСОБА_7 , наголосивши, що спілкуватися щодо організації незаконного перетину кордону України буде тільки з ОСОБА_8 .

В той же день, 22.02.2025 року ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, знаходячись за адресою: Книжковий провулок у м. Одесі, зустрілась з ОСОБА_4 та передала йому грошові кошти у сумі 700 доларів США в якості оплати за організацію незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

З метою досягнення спільного злочинного умислу, 11.03.2025 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова біля будинку № 86, знов зустрівся з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та повідомив про зміну способу перетину державного кордону України, запропонувавши організувати незаконний перетин державного кордону України через офіційні пункти пропуску на підставі підроблених документів щодо виключення останнього з військового обліку.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за вказівками ОСОБА_4 , з метою виготовлення підроблених документів, за допомогою свого мобільного телефону, з використанням месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_4 знімок свого паспорту громадянина України та особистий фотознімок в електронному вигляді.

Згодом, ОСОБА_4 на мобільний телефон ОСОБА_7 з використанням мобільного месенджеру «Telegram», надіслав повідомлення, що документи необхідно отримати у відділенні «Нової пошти» № 83 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 8/10.

08.04.2025 року ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 прибув до відділення «Нової пошти», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 8/10 та за експрес-накладною № 2652 отримав паперовий конверт в якому знаходились підроблені документи, а саме:

1.тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наявними на його поверхні печатками з зображенням «Державного Гербу». Згідно змісту даного посвідчення у графі «7. Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я» 22.02.2023 р. ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визначений непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку см.54а, гр.ІІ, н-з МОУ №402/2008 р., протокол ВЛК №14/27 від 22.02.2023р.; на звороті вказаного посвідчення у графі «14» зазначено, що 22.02.2023 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі статті 36 пункту 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

2.довідку військово-лікарської комісії видану ІНФОРМАЦІЯ_6 22.02.2023 року №14/27, на ім`я ОСОБА_7 , 2002 року народження, з наявними даними: «Діагноз та постанова ВЛК РТЦК та СП про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Хронічний панкреатит в ст. загострення. Гострий панкреатит з перипанкреатичним скупченням, двостороннім гідротораксом.», а також наявні підписи голови та секретаря ВЛК РТЦК та СП, та печатка з зображенням «Державного Гербу».

В подальшому, діючи на виконання вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , із використанням месенджеру «Telegram» повідомив ОСОБА_4 про отримання підроблених документів. Після чого, ОСОБА_4 проінструктував ОСОБА_7 , що використовуючи ці документи останній може безперешкодно перетнути державний кордон України через офіційні пункти пропуску в напрямку Республіки Молдова, де повинен передати залишок грошових коштів в сумі 5300 доларів США невстановленій особі.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2025 року, з метою використання для організації незаконного переправлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, вступив в злочинну змову з невстановленими особами, направлену на підроблення офіційних документів - тимчасового посвідчення військовозобов`язаного з відміткою щодо виключення з військового обліку військовозобов`язаного, яке видається ІНФОРМАЦІЯ_7 та довідки військово-лікарської комісії.

Оскільки особа є виключеною з обліку та не підлягає мобілізації за абзацом 16 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізацію» має право на перетин кордону на підставі пункту 2-6 Правилам перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 57.

Для здійснення злочинного умислу, 11.03.2025 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова біля будинку № 86, зустрівся з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та запропонував виготовити підроблені документи, за допомогою яких ОСОБА_7 зможе перетнути державний кордон України в офіційному пункті пропуску.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за вказівками ОСОБА_4 , з метою виготовлення підроблених документів, за допомогою свого мобільного телефону, з використанням мобільного месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_4 знімок свого паспорту громадянина України та особистий фотознімок в електронному вигляді.

Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, в невстановлений в ході досудового розслідування час, при невстановлених обставинах підробили наступні офіційні документи, а саме:

1) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наявними на його поверхні печатками з зображенням «Державного Гербу». Згідно змісту даного посвідчення у графі «7. Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я» 22.02.2023р. ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визначений непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку см.54а, гр.ІІ, н-з МОУ №402/2008 р., протокол ВЛК №14/27 від 22.02.2023р.; на звороті вказаного посвідчення у графі «14» зазначено, що 22.02.2023 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі статті 36 пункту 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) довідку військово-лікарської комісії видана ІНФОРМАЦІЯ_6 22.02.2023 №14/27, видана на ім`я ОСОБА_7 , 2002 року народження, з наявними даними: «Діагноз та постанова ВЛК РТЦК та СП про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Хронічний панкреатит в ст. загострення. Гострий панкреатит з перипанкреатичним скупченням, двостороннім гідротораксом.», а також наявні підписи голови та секретаря ВЛК РТЦК та СП, та печатка з зображенням «Державного Гербу».

Після чого, ОСОБА_4 , на мобільний телефон ОСОБА_7 з використанням месенджеру «Telegram», надіслав повідомлення, про те що підроблені документи необхідно отримати у відділенні «Нової пошти» № 83, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 8/10, які відправила на його ім`я невстановлена особа.

08.04.2025 року ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 прибув до відділення «Нової пошти», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 8/10 та за експрес-накладною № 2652 отримав паперовий конверт в якому знаходились вищевказані підроблені документи, які останній добровільно видав працівникам поліції.

За вказаних обставин, 10.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України та в цей же день ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів;

-ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення, іншого офіційного документу, які видаються чи посвідчуються установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають права, з метою використання їх іншою особою та збут таких документів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав його у повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що досудове розслідування перебуває на початковому етапі. Щодо розміру застави зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний можливо займався вказаною незаконною діяльністю систематично, на даний час перевіряється його причетність до скоєння аналогічних злочинів, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення може мати значну суму грошових коштів, отриману внаслідок вчинення протиправної діяльності, в якій він підозрюється. Так за незаконні дії, підозрюваний отримував незаконну винагороду з людини в розмірі 6000 доларів.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував. Просив звернути увагу, що їм подано скаргу на незаконне затримання підзахисного, яка перебуває на розгляді судді ОСОБА_9 і досі не розглянута. Зазначив, що затримання його підзахисного є незаконним, клопотання та повідомлення про підозру є необґрунтованими, ризики наведені прокурором є безпідставними. Зазначив, що в даному випадку до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю. Звернув увагу, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є непомірним матеріальному стану підозрюваного. Підозрюваний має проблеми із здоров`ям, про що він долучив відповідні медичні документи. Долучивши письмове заперечення з додатками, просив у задоволенні клопотання відмовити, а у разі встановлення судом існування ризиків застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі або визначити заставу у розмірі, передбаченому для тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень.

У письмовому заперечені захисник зазначив, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. ОСОБА_4 було затримано на підставі положень ст. 615 КПК Затримання ОСОБА_4 є незаконним, здійснено всупереч вимог ст. 207 КПК України; відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на затримання. Фактичне затримання відбулось раніше, ніж зазначено в протоколі затримання. ОСОБА_4 постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має захворювання; цироз печінки, асоційований з вірусним гепатитом С: гепатоспленомегалія; варикозне розширення вен стравоходу 1 ступеня; хронічний панкреатит; транзитальний асцит; печінкова-клітина недостатність; цукровий діабет II типу; інші захворювання, зазначені у медичних висновках внаслідок чого потребує постійного медичного нагляду за місцем мешкання та постійного прийому ліків.

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погодився, при цьому зазначив, що співробітники СБУ його затримали раніше, аніж зазначено у протоколі затримання. Підкинули йому мобільний телефон та гроші. Щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у зв`язку із тим, що він хворіє.

Дослідивши матеріали клопотання, надані захисником письмове заперечення та матеріали, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України та в цей же день ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів;

-ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення, іншого офіційного документу, які видаються чи посвідчуються установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають права, з метою використання їх іншою особою та збут таких документів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України підтверджується: протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 01.04.2025 року, в ході якого остання повідомила про спосіб, деталі та порядок незаконного перетину через Державний кордон з Україною; протоколом огляду телефону ОСОБА_8 від 02.04.2025 року, в ході якого зафіксовано листування з ОСОБА_4 , щодо організації незаконного перетину Державного кордону України; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 01.04.2025 року, в ході якого остання повідомила про спосіб, деталі та порядок незаконного перетину через Державний кордон України; протоколом огляду телефону ОСОБА_7 від 02.04.2025 року, в ході якого зафіксовано листування з ОСОБА_4 , щодо організації незаконного перетину Державного кордону України; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого, було вилучено 2 купюри номіналом по 100 доларів США, 2 картки з зображенням ОСОБА_7 , який останній надав підозрюваному для виготовлення документів для перетину через Державний кордон України, довідка військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Realme», модель RMX3938, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 від 10.04.2025 року, в ході якого, остання впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка організовувала незаконний перетин Державного кордону України; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_7 від 10.04.2025 року, в ході якого, остання впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка організовувала незаконний перетин Державного кордону України; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 09.04.2025 року, в ході якого останній повідомив, що він за вказівкою ОСОБА_4 08.04.2025 року отримав у відділенні нової пошти посилку направлено на його адресу та добровільно видав її працівникам правоохоронних органів; протоколом огляду предмета від 08.04.2025 року, в ході якого, було оглянуто наявну посилку з експрес-накладної № 2652, яка містила наступні документи: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наявними на його поверхні печатками з зображенням «Державного Гербу». Згідно змісту даного посвідчення у графі «7. Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я» 22.02.2023р.

ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визначений непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку см.54а, гр.ІІ, н-з МОУ №402/2008 р., протоколом ВЛК №14/27 від 22.02.2023 р, довідкою військово-лікарської комісії виданою ІНФОРМАЦІЯ_6 22.02.2023 №14/27, виданою на ім`я ОСОБА_7 , 2002 року народження.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінально-протиправних дій.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у їх вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на те, що він має постійне місце проживання, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні, зокрема, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Також, при встановленні даного ризику, слідчий суддя виходить з того, що наразі ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, що може сприяти останньому у залишенні території України та переховуванні від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, варто зауважити, що ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення, зокрема, тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено яким чином підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадження та відповідно до наданих слідчому судді матеріалів підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано даних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Посилання сторони захисту на те, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як він має постійне місце проживання та хворіє, слідчий суддя вважає не переконливими, адже останній підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину та в рамках кримінального провадження наразі встановлено наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Надані стороною захисту у судовому засіданні медичні документи відносно підозрюваного ОСОБА_4 не доводять критичний стан здоров`я підозрюваного на момент розгляду клопотання слідчим суддею та неможливість утримання його під вартою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 при утриманні в слідчому ізоляторі не буде позбавлений можливості отримати медичну допомогу у випадку необхідності в «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України в умовах воєнного стану, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде безальтернативним для підозрюваного ОСОБА_4 , так як буде передбачати можливість внесення застави, визначеної слідчим суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний ОСОБА_4 ) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн. до 242 240 грн.).

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому, судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, посилаючись на те, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний може мати значну суму грошових коштів, отриману внаслідок вчинення протиправної діяльності в якій він підозрюється.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 , зокрема, тяжкого злочину, пов`язаного із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, саме під час дії режиму воєнного стану в державі, за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, слідчий суддя вважає виключним випадком, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, що свідчить про те, що останній від такої протиправної діяльності імовірно отримував великий дохід, зокрема з матеріалів клопотання вбачається, що за переправлення осіб через державний кордон отримувалася грошова винагорода в розмірі 6000 доларів США (приблизно 245 400 гривень).

Отже, слідчий суддя з огляду на майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 прийшов до висновку, що застава у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) здатна буде забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити .

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Держаній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 08 червня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком до 08 червня 2025 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення;

- носити електронний браслет.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання

Слідчий суддя ОСОБА_1