УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0005275 від 20.12.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просила скасувати арешт майна, накладений у кримінальному проваджені № 0005275 від 20.12.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/47222/23 від 26.12.2023, на належний їй мобільний телефон IPhone 12 Pro, Gold, 256 GB, Model A2341, IMEI НОМЕР_1 , вилучений в ході обшуку 20.12.2023 у кв. АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що вона не має жодного відношення до кримінального провадження № 0005275 від 20.12.2023, а відтак, належне їй майно не може бути речовим доказом, у зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, за клопотанням якого накладено арешт, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Суд визнав за можливе розглянути клопотання про скасування арешту майна без участі прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши власника майна, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке 20.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005275 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/47222/23 від 26.12.2023 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 20.12.2023 у кв. АДРЕСА_1 , зокрема, на мобільний телефон iPhone бежевого кольору в чорному чохлі.

З наданих суду матеріалів встановлено, що вказаний вище мобільний телефон належить ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Також, у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, суд приймає до уваги, що арешт на належне ОСОБА_3 майно було накладено 26.12.2023, тобто майже рік тому.

Разом з тим, доводів щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, прокурором не надано.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше збереження арешту майна не виправдовується потребами досудового розслідування на даній стадії, у зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 132, 169, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/47222/23 від 26.12.2023 на належне ОСОБА_3 майно, вилучене під час обшуку 20.12.2023 у кв. АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон iPhone бежевого кольору в чорному чохлі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1