КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 05 березня 2019 року в Дарницькому районі міста Києва, на ділянці лісової місцевості, яка примикає до зупинного пункту «Лісництво» Київського залізничного вузла Південно-Західної залізниці та розташована на відстані приблизно 600 метрів від регульованого залізничного переїзду «Лісництво» в напрямку станції «Фармацевтична» Київського залізничного вузла Південно-Західної залізниці, біля залізничної опори контактної електричної мережі № 59, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс потерпілому ОСОБА_9 удар дерев`яною палицею по голові, від якого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_6 продовжив наносити удари палицею по голові, руках та ногах потерпілого.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, пара-орбітальної гематоми справа, субконьюнктивального крововиливу справа, забоїв м`яких тканин голови та перелом коронок 21,22 зубів (1-го та 2-го зубів верхньої щелепи зліва), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей час у ОСОБА_6 , який зіштовхнувся з захистом з боку ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_6 витягнув з кишені своєї куртки ніж, та тримаючи його в правій руці, наніс останньому 4 удару ножем по лівій нозі ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді 4 ран лівого стегна з ушкодженням лівого сідничного нерву в верхньо-середній третини, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Окрім того, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тримаючи ніж в правій руці, наніс 2 удари ножем по лівій руці останнього, чим спричинив рану задньої поверхні середньої третини лівого плеча, та рану тильної поверхні лівої кисті, які як у своєї сукупності, так і кожна окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Отримавши зазначенні вище тілесні ушкодження лівої ноги та лівої руки, ОСОБА_9 був змушений відпустити ліву ногу на землю. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи діяти протиправно та умисно, бажаючи настання небезпечного наслідку у виді заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, приблизився впритул до останнього, та тримаючи ніж у правій руці, наніс ним 4 удару у тулуб ОСОБА_9 , спричинивши тілесні ушкодження у виді поранень грудної клітки: №1 по лопатковій лінії зліва в мережі 6 міжребер`я з ушкодженням тіла лопатки; №2 по лопатковій лінії зліва на 2 см. вище рани №1; №3 по лопатковій лінії зліва з ушкодженням тіла лопатки, проникаючи у грудну порожнину, які супроводжувались розвитком гемотораксу (в грудній порожнині 250мл. крові) та пневмотораксу, та які як у своїй сукупності, так і кожна окремо, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та у своєму перебігу.

Окрім того, ОСОБА_6 , діючи при зазначених вище обставинах протиправно та умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи ніж у правій руці, наніс ним 1 удар у тулуб ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у виді поранення грудної клітки № 4 по задній пахвинній лінії на рівні 7-го ребра, що не проникає в грудну порожнину, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Під час подальшої боротьби ОСОБА_6 випустив з рук ніж та знову застосував для нанесення ударів та проведення задушливого прийому палицю, але опинившись під час боротьби в невигідному для себе положенні відносно ОСОБА_9 , отримавши від останнього опір та розуміючи безперспективність для себе подальшого продовження своїх протиправних дій, припинив їх.

В подальшому був ОСОБА_9 госпіталізований до Київської міської лікарні швидкої допомоги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просив скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року відносно ОСОБА_6 та постановити виправдувальний вирок на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України, визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неповнотою судового розгляду, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, на думку захисника, висновок експерта № 387/19 є недопустимим доказом у справі, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про джерело отримання карти виїзду швидкої медичної допомоги від 05.03.2019 № 1983, а при проведенні експертного дослідження експертами, в порушення галузевих нормативних актів були досліджені деякі копії медичної документації.

Окрім того, захисник посилається на те, що постановою прокурора було призначено повторну судово-медичну експертизу, проте фактично експертами було виконано комісійну судово-медичну експертизу із залученням спеціалістів із різних галузей медицини, тобто поза межами постанови прокурора. Також сторона захисту посилається на те, що всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, під час проведення експертизи № 387/19 вирішувались інші питання, ніж ті, які були поставлені при проведенні попередніх експертиз.

На думку захисника, матеріали кримінального провадження та докази, які були зібрані під час досудового розслідування, а також, які були досліджені під час судового розгляду, не доводять винуватості ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочині. Сторона захисту категорично заперечує у тому, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у останнього не було, що підтверджується показаннями ОСОБА_6 , протоколом слідчого експерименту за його участі, а також і висновком експерта, згідно якого механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 відповідає наданим показанням обвинуваченого щодо обставин та розвитку подій.

29 червня 2023 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого та на підтвердження вказаних обставин до клопотання долучив копію лікарського свідоцтва про смерть № 166/23 від 02 червня 2023 року видане КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої медичної допомоги», разом з копією довідки про причини смерті № 166/23.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення клопотання захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а вирок підлягає до скасування із закриттям провадження, виходячи з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Зокрема, щодо доводів захисника про необхідність визнання висновку експерта № 387/19 недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про джерело отримання карти виїзду швидкої медичної допомоги від 05.03.2019 № 1983, то вони є безпідставними, оскільки матеріали справи містять запит слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві від 19.03.2019 року на ім`я директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва щодо надання карти виїзду бригади швидкої медичної допомоги , які здійснювали виїзд 05.03.2019 року, а також містять відповідь на вказаний запит директора Центру №810/б від 02.04.2019 із дорученням карти виїзду швидкої медичної допомоги від 05.03.2019 № 1983.

Щодо доводів апеляції захисника, що постановою прокурора було призначено повторну судово-медичну експертизу, проте фактично експертами було виконано комісійну судово-медичну експертизу із залученням спеціалістів із різних галузей медицини, та всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, під час проведення експертизи № 387/19 вирішувались інші питання, ніж ті, які були поставлені, що на думку захисника свідчить про недопустимість даного висновку експертизи, то дані твердження також є безпідставними. Оскільки судом було встановлено, що дана експертиза була виконана в рамках постанови прокурора про призначення повторної судово-медичної експертизи. Що стосується залучення для виконання експертизи лікарів та фахівців інших спеціальностей, то матеріали справи містять лист керівника експертної установи № 1920/3 від 14.11.2019 (т. 4, а.с.99), згідно якого необхідність залучення до складу комісії лікарів інших спеціальностей в якості експертів була зумовлена специфікою питань, поставлених перед експертами. На думку колегії суддів, залучення до проведення експертизи лікарів інших спеціальностей в якості експертів не суперечить вимогам Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 387/19.

Отже, наведені вище докази є належними і допустимими, а тому суд обґрунтовано взяв їх до уваги при постановлення вироку щодо ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у ОСОБА_6 умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 спростовуються даними про механізм заподіяння тілесних ушкоджень та їх тяжкість.

Так, згідно з встановленими судом обставинами ОСОБА_6 наносив потерпілому ОСОБА_9 чисельні удари ножем в різні частини тіла - по ногах та по плечах, а після цього, наблизившись впритул до потерпілого завдав 4 удари ножем по тулубу в області грудної клітки.

Саме поранення грудної клітки: № 1 по лопатковій лінії зліва в мережі 6 міжребер`я з ушкодженням тіла лопатки; №2 по лопатковій лінії зліва на 2 см. вище рани №1; №3 по лопатковій лінії зліва з ушкодженням тіла лопатки, проникаючи у грудну порожнину, які супроводжувались розвитком гемотораксу (в грудній порожнині 250мл. крові) та пневмотораксу, як кожне окремо, так і в сукупності судовою медичною експертизою визнані тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та у своєму перебігу.

Отже, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, його дії за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно, а тому у колегії суддів немає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це прохав в апеляції захисник.

Обвинувачений ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 166/23 від 02 червня 2023 року, виданого КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої медичної допомоги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження може бути закрито, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Зважаючи на те, що у цьому провадженні розглянута апеляція захисника з проханням про скасування обвинувального вироку, яка не підлягає до задоволення, тобто вирішено питання щодо реабілітації померлого обвинуваченого, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає до закриття згідно з п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Отже, вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_11 необхідно скасувати, а кримінальне провадження - закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 753/5246/20

Провадження №11-кп/824/259/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Доповідач ОСОБА_1