Справа № 489/948/25
Провадження № 1-кс/489/301/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

21 лютого 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003419 від 19.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом отримання ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , неправомірної вигоди в сумі 8000 доларів США за вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 про безпідставне звільнення військовозобов`язаних з військового обліку або уникнення мобілізації за станом здоров`я.

Прокурор просить накласти арешт на вилучений 18.02.2025 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 мобільного телефон «Iphone 15 Pro Max» моделі «MU6j3LL/А», серійний номер НОМЕР_1 (imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ), з сім-карткою НОМЕР_4 , оскільки на ньому може міститися інформація про номери телефонів, якими користувалися підозрювані, та інші відомості, що мають значення для досудового розслідування вказаного провадження, та визначити місцем його зберігання в ТУ ДБР у м. Миколаєві з метою уникнення знищення, перетворення та приховання вказаного майна.

Прокурор до суду не з`явився, надавши заяву про підтримання клопотання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Власник тимчасово вилученого майна та його захисник до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися по телефону та оголошенням на сайті судової влади з урахуванням скорочених строків розгляду вказаної категорії справ. Їхнє неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0003419 від 19.12.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України та що 14.02.2025 оголошено про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вказаною статтею за фактом одержання ними 02.01.2025 та 13.02.2025 за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди на загальну суму 8000 доларів США за вчинення дій, направлених на визнання ОСОБА_7 тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я та надання відстрочки від мобілізації.

У ході досудового розслідування 18.02.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 був вилучений мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» моделі «MU6j3LL/А», серійний номер НОМЕР_1 (imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ), з сім-карткою НОМЕР_4 , який дійсно має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, оскільки може містити інформація про номери телефонів, якими користувалися підозрювані, та інші відомості, що мають значення для досудового розслідування вказаного провадження, а також визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого від 18.02.2025. Тому з метою забезпечення його збереження для досудового розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо того, що вилучене під час обшуку майно станом на час розгляду клопотання було оглянуте стороною обвинувачення (з урахуванням того, що власник майна не надав пароль розблокування телефону), про що також не зазначила слідчому судді і сторона захисту, внаслідок чого існували б підстави для повернення такого майна його власнику, тому вказані обставини свідчать про наявність на даний час підстав для збереження вилученого майна шляхом його арешту.

Крім того, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом вже під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження шляхом накладення на нього арешту, тобто вжиттям заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, якщо в ході подальшого розслідування кримінального провадження перестануть існувати обставини, які стали підставою для накладення арешту на вилучене майно, тому його власник/законний володілець вправі звернутися до слідчого судді з відповідним клопотання про скасування його арешту.

При цьому, клопотання прокурора не містить будь-якого обґрунтування з посиланням на конкретні норми КПК України щодо заявленої ним вимоги визначити слідчим суддею місцем зберігання майна, яке він просить арештувати, в ТУ ДБР у м. Миколаєві, проте положення статей 170-173 КПК України не відносять до повноважень слідчого судді визначення конкретного місця, де має зберігатись арештоване майно.

Натомість, згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При цьому, з урахуванням того, що саме прокурор, який звернувся з відповідним клопотанням, відповідно до ст. 175 КПК України має виконувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, тому вказане свідчить про необхідність утримання майна у визначених саме прокурором умовах та місці, які забезпечать належне збереження арештованого майна, з повідомленням заінтересованих осіб про місце його зберігання.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність часткового задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

У кримінальному провадженні №0003419 від 19.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, накласти арешт на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» моделі «MU6j3LL/А», серійний номер НОМЕР_1 (imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ), із сім-карткою НОМЕР_4 , який був вилучений 18.02.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

В частині вимог клопотання про визначення конкретного місця зберігання арештованого майна відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1