Дата документу 06.01.2025
Справа № 334/7638/24
Провадження № 1-кп/334/324/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні, у режимі відеоконференції, в залі суду матеріали кримінальних проваджень № 0001600 від 03.08.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження № 0001600 від 03.08.2024 року та 0000375 від 10.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій, оскільки судовий розгляд у справі не закінчено, а крім того, відсутні підстави змінювати запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який. Обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник - заперечував, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою прокурор наполягав на продовженні дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої у вигляді тримання під вартою, вказуючи, зокрема, на те, що обвинувачена, знаходячись на волі, може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які КК України передбачено покарання у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі.

Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя, здоров`я, та її власності.

Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність та намагатися чинити тиск на свідків.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу, тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід, тримання під вартою, строком на 60 днів до - 06.03.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з моменту її оголошення до Запорізького апеляційного суду в установленому порядку.

Суддя: ОСОБА_1