ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/3007/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1770/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Лозова, Харківської області, громадянку України, із середньою освітою, не працюючу, не заміжню, маючу на утриманні трьох малолітніх дітей, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючу судимості,

засуджено за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 , незаконно, а саме всупереч вимогам статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.02.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбала психотропну речовину - метамфетамін, яка відповідно до Списку №2 Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, з метою подальшого її незаконного збуту іншим особам.

13.02.2024 о 15:33, ОСОБА_8 перебувала на першому поверсі лікарні Лозівського ТМО «Поліклініка №1», яка розташована за адресою: будинок 25 на мікрорайоні 4 м. Лозова Харківської області, тобто у місці масового перебування громадян, де незаконно зберігала при собі вказану психотропну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут.

13.02.2024, о 15:34, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи з метою збуту психотропної речовини - метамфетаміну, перебуваючи у вищевказаному місці, зустрілась із ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку психотропної речовини.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою збуту психотропної речовини, перебуваючи у вказаній лікарні, тобто у місці масового перебування громадян, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 200 гривень, після чого передала останньому медичний шприц із рідиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину - метамфетамін.

Таким чином, ОСОБА_8 за 200 гривень продала ОСОБА_9 , тобто незаконно збула, психотропну речовину - метамфетамін, маса якого в перерахунку на масу сухого залишку становить: 0,0277 г.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій просить пом`якшити призначене їй вироком покарання шляхом застосування положень ст.ст.69, 75 КК України, оскільки вона визнала свою вину у повному обсязі та щиро покаялася; в силу ст.89 КК України не має судимості; має на утриманні трьох малолітніх дітей, один з яких має вади серця; має хронічні захворювання, а саме ВІЛ та

ОСОБА_10 апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить пом`якшити призначене їй вироком покарання шляхом застосування положень ст.ст.69, 75 КК України, оскільки остання: визнала себе винною зі стадії досудового розслідування, щиро каялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Вважає, що з урахуванням наведеного, у суду першої інстанції були всі підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надала, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останньої.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання обвинуваченої лише одну обставину - щире каяття.

Твердження в апеляційній скарзі сторони захисту про наявність ще й такої пом`якшуючої покарання обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, є безпідставними.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченою органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України відсутні.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України не має судимості, офіційно не працевлаштована, має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку з вживанням опіоїдів зі шкідливими наслідками, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах передбачених санкцією статті, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_8 трьох малолітніх дітей, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України.

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання обвинуваченої на наявність у неї хронічних захворювань.

Даних на підтвердження неможливості у зв`язку із захворюваннями відбувати покарання у виді позбавлення волі, стороною захисту не надано.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий:

Судді: