УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 640/13428/17

провадження № 51 - 5410 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 :

- на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 29620 грн;

- на користь держави в особі Харківської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 22 560,03 грн;

- на користь держави в особі Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця» витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 6 475,21 грн;

- на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майнову шкоду в сумі 29 831,62 грн.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь потерпілого ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 110 000 грн та моральну шкоду в сумі 200 000 грн, а також витрати на правову допомогу в сумі 8 400 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року вирок місцевого суду, в частині вирішення цивільного позову про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь потерпілого ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 8 400 грн скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, представник, обмежившись загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

Крім того, касаційна скарга представника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.

При цьому, у поданій скарзі ОСОБА_4 не наведено обґрунтування щодо незаконності ухвали (в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди) на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 127-129, 370, 412 цього Кодексу, статті 23 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку.

Стосовно клопотання представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 , в частині, що стосується частково задоволеного цивільного позову, то це питання відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК підлягає вирішенню лише після відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3