У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3846/24

№ 1-кп/183/1141/25

31 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000783 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , механіка-водія 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 19.04.2024 року перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу в порядку мобілізації та проходячи її на посаді механіка-водія 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, зокрема 01 грудня 2023 року самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка розташовувалася поблизу АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 до 08 березня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У період з 11 квітня 2024 року по 28 березня 2025 року обвинувачений ОСОБА_5 жодного разу не прибув до суду для участі у засіданні, будучи належним чином повідомлений про дату та місце.

20 лютого 2025 року судом задоволено клопотання прокурора про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 . Згодом, 31 березня 2025 року місцезнаходження обвинуваченого встановлено.

Під час судового розгляду було встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, ОСОБА_6 усвідомлює, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та маючи можливість вільного пересування, не з`являвся в судові засідання, починаючи з квітня 2024 року, не повідомляв про причини не явки.

Враховуючи перелічені обставини, ОСОБА_5 переховується від суду, що перешкоджає судовому розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ризик не доведений, його підзахисний має постійне місце мешкання, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав свого захисника, при цьому зазначив, що йому відомо було про той факт, що провадження відносно нього перебуває в суді, однак він дійсно умисно не з`являвся, бо йому порадили не приходити до суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування виняткового запобіжного заходу ОСОБА_5 суд ураховує, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є повністю доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 5 ст.407 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від 5 до 10 років.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим по час і місце судових засідань, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах кримінального провадження, протягом року не з`являється в судові засідання.

20.02.2025 року судом було постановлено Ухвалу про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що останній протягом року ухилявся від явки до суду, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, його місце перебування не було відоме.

Така поведінка обвинуваченого, на переконання суду, свідчить про умисне переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, що в свою чергу призводить до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Суд приймає до уваги обставини, на які посилається сторона захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюєтьсяОСОБА_5 : майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано вище, суд вважає, що розмір застави у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 314 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у Сфері ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 травня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, які можуть бути внесені обвинуваченим або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному суддею розмірі, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;

3) прибувати за кожною вимогою до суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме обвинувачений.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме обвинувачений, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурорівДніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та суд.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 40 хв. 02 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1