Справа № 346/1589/25
Провадження № 1-кс/346/364/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000203 від 17 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України клопотання старшої слідчої слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , неодруженої, з середньою спеціальною освітою, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопоуршення передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись із вказаним клопотанням слідча посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, та ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_7 , з яким спільно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань останнього, а також погіршенні якості його життя.

Так, 27 травня 2024 року постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_7 , та її було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (триста сорок гривень 00 копійок).

Окрім того, 10 січня 2025 року постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом невиконання о термінового заборонного припису, та її було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі триста сорок гривень 00 копійок.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_6 , правильних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та продовжила умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно свого батька. Так, 18 та 21 лютого, 05 та 15 березня, 2025 року перебуваючи за вказаним місцем спільного проживання, вчинила конфлікт із батьком в ході якого лаялася в його сторону нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілого, виганяла з помешкання, не впускала у квартиру, при цьому вимагала грошові кошти, штовхала та погрожувала фізичною розправою.

Внаслідок умисних, систематичних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано фізичні та психологічні страждання, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті позитивних емоцій та негативних переживань.

Своїми умисними діями, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

28 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, що є підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідча вказує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, (ст. 126-1 КК України), за яке передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років, а тому під страхом можливого застосування реального покарання у виді позбавлення волі, підозрювана може вчинити дії пов`язані із незаконним впливом на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні.

При вивченні особи підозрюваної встановлено, що ОСОБА_6 уродженка та жителька АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не працююча, не одружена, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, депутатом не обиралася, не судима. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо членів сім`ї, в період з лютого 2025 року по даний час систематично вчиняла домашнє насильство щодо батька ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, що свідчить про те, що вона не стала на шлях виправлення і в подальшому може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого, а тому відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який може забезпечувати належну процесуальну поведінку підозрюваної.

З метою досягнення дієвості, завдань кримінального провадження, а також вимог ст. 9 КПК України, на підозрювану ОСОБА_6 також необхідно покласти процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, оскільки покладення такого обов`язку забезпечить швидке, повне та неупереджене розслідування та судовий розгляд;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання залежно від стадії кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів, а саме направлення для проходження лікування від наркотичної залежності, що становлять небезпеку для оточуючих та направлення для проходження програми для кривдників, оскільки підозрювана ОСОБА_6 з 11.02.2021 року перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті.

Перелічені обставини вказують на відсутність у підозрюваної соціально-стримуючих факторів, а відтак необхідність застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Тому просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням вказаних обов`язків та обмежувальних заходів.

В судовому засіданні прокурор та слідча клопотання з вказаних підстав підтримали.

Підозрювана в судовому засіданні щодо обрання запобіжного заходу не заперечила та пояснила, що не вчиняє домашнього насильства щодо свого батька та зазначила, що не вживає наркотичних засобів.

Захисник щодо обрання запобіжного заходу у виді особистго зобов`язання не заперечив. Однак, заперечив щодо направлення підозрюваної для проходження програми для кривдників, оскільки вина у вчинення крмінального правопоуршення, передбаченого ст. 126-1 КК України ОСОБА_6 , не доведена. З приводу направлення на лікування від наркотичної залежності також заперчеив, оскільки ОСОБА_6 не вживає наркотичних засобів.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 179 ч. 1 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Частиною ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Слідчий суддя ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваною кримінального правопорушення.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів слідчий суддя вважає, що підозра у інкримінованому злочині є достатньо обгрунтованою.

Зокрема, про це свідчать досліджені в судовому засіданні: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000203 від 17 березня 2025 року про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України; копію протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_7 від 21 лютого 2025 року та його письмову заяву, де він вказав про обставини вчинення дочкою ОСОБА_6 домашнього насильства відносно нього; копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 , якою встановлено середній рівень небезпеки; копію протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується ОСОБА_7 від 05 березня 2025 року; копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується ОСОБА_9 від 15 березня 2023 року, щодо вчинення відносно нього домашнього насильства донькою ОСОБА_6 ; копією протоколу допиту ОСОБА_7 в якості потерпілого від 26 березня 2025 року, де він пояснив, про обставини вчинення протиправних дій дочкою відносно нього; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 26 березня 2025 року, про відомій їй обставини вчинення домашнього насильства сестрою відносно батька;копія ми постанови про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства відносно батька; Копію довідки генерального директора КНП «Коломийської ЦРЛ» КМР ОСОБА_10 , про те, що ОСОБА_6 , перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з 11 січня 2021 року.

Враховуючи обґрунтованість підозри, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено також наявність ризиків, про які зазначила слідча. При цьому слідчий суддя також враховує особу підозрюваної, яка є в силу ст. 89 КК України несудимою, неодруженою, непрацюючою.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо існування ризиків передбачених пп. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що зважаючи на те, що ОСОБА_6 інкримінуються вчинення нетяжкого злочину, за який передбачена передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, що може бути підставою та мотивом з метою уникнення покарання незаконно впливати на свідка та потерпілого, з метою схиляння їх до зміни показань чи надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину, шляхом залякування, вмовляння, погроз або іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства;

Вказане свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам без застосування запобіжного заходу, тому вважаю, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а також в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Відповідно до ст. 194 КПК ч. 6 п. 5 КПК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Відтак, враховуючи вищенаведене, та враховуючи, що особисте зобов`язання це найм`якший запобіжний захід визначений кримінально-процесуальним законодавством, слідчий суддя вважає, що враховуючи вагомість доказів про підозру вчинення кримінального правопорушення з метою забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобіганню вказаного ризику незаконного впливу на свідка чи потерпілого, тому подане клопотання слід визнати обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 205 ,309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із м. Коломиї без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомити слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця свого проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання призначити строком на тридцять днів днів, до 01 травня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 194 ч.6 п.5 КПК України направити підозрювану ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ознайомити підозрювану ОСОБА_6 під підпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у виглядіособистого зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1