ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2024, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , з мотивів помсти, встановивши адресу можливого проживання ОСОБА_6 , вирішив пошкодити майно ОСОБА_6 , а саме підпалити вхідні двері квартири АДРЕСА_2 , де фактично проживає - ОСОБА_4 .

В подальшому, того ж дня, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на пошкодження майна, шляхом підпалу, взявши із собою з дому заздалегідь підготовлене знаряддя вчинення злочину - антисептичний засіб та запальничку,які планував використати для підпалу вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , та попрямував до вказаної адреси.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження майна,належного ОСОБА_4 , шляхом підпалу, ОСОБА_5 , 16.11.2024, приблизно о 03 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, направився на і поверх та підійшов до вхідних дверей квартири N? 43, та облив їх заздалегідь підготовленим антисептичним засобом. Після цього, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_5 запальничкою, яку мав при собі, підпалив низ вхідних дверей квартири N? 43, викликавши при цьому загоряння легкозаймистої речовини, яку він розлив внизу дверей.

Після чого, пересвідчившись, що вхідні двері квартири АДРЕСА_2 ,загорілися, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , місця злочину зник, завдавши своїми діями ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 6000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в умисному пошкодженні майна, шляхом підпалу, обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме, в умисному пошкодженні майна шляхом підпалу, що кваліфікується за ч. 2 ст. 194 КК України визнав повністю, розкаявся.

Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 194 КК України як умисне пошкодження майна шляхом підпалу.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання. ОСОБА_5 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 , злочин передбачений ч.2 ст. 194 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти Росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти Росії від 29.11.2007 року).

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.2 ст. 194 КК України у вигляді позбавлення волі.

Тільки таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для обвинуваченого, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, оскільки завдана шкода усунена, враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на позбавлені волі обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за правилами ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази:

-зішкріб з поверхні рами вхідних дверей, привхідний коврик, печатки, запальничку, ліхтарик, перцевий балончик, гумовий кийок, пластикову ємність, металеву ємність, матерчастий пакет, які перебувають на зберіганні в камері схову Солом`янського УП ГУНП у м. Києві - знищити, скасувавши арешт з останні;

-мобільний телефон марки Redmi Хiaomi, гаманець, купюру номіналом 500 гривень, купюру номіналом 20 гривень, банківські картки, візитки повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт з останніх;

- DVD - R диск- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виборів № СЕ- 19/111-24/67827-ФХД від 27.11.2024 - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні, 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 за проведення судової пожежно-технічної експертизи № СЕ- 19/111-24/68426-ПТ від 29.11.2024 - 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень, 50 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1