04.02.2025 Провадження № 1-кп/337/141/2025
ЄУН №337/4800/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 годин до 07-00 годин наступного дня, строком на 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків передбачених п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, та вказавши, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 не згоден з клопотанням прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора вказавши, що ризики не існують, обвинувачений процесуальні обов?язки виконує належним чином, вчасно приходить до суду, мешкає за однією адресою, за межі м. Запоріжжя не виїжджає. Також вказала, що доказів впливу на потерпілу і свідків немає. Просить у клопотанні прокурору відмовити.

Вислухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 125 КК України, одне із яких відноситься до категорії тяжких.

Суд вважає, що ураховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 кримінального правопорушення, одне із яких відноситься до категорії тяжких, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, продовжує й надалі існувати ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.

На продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слугують такі обставини, як обізнаність обвинуваченого ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження, у тому числі і з показами свідків, які були ними надані на стадії досудового розслідування, в яких вказані їх анкетні дані та зміст таких показів, а тому, з огляду на стадію судового розгляду, де свідки ще не допитувались безпосередньо судом, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, для уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, перешкоджанню кримінальному провадженню.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, і вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд також вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 можливо шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, так як інші заходи в достатній мірі, на даний час, не забезпечать виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилання сторони захисту на факт не порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків та їх виконання, як на один із чинників заперечень проти клопотання прокурора, суд сприймає критично, так як сам по собі запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, стимулює обвинуваченого на виконання процесуальних обов`язків, бо у протилежному випадку, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і обвинувачений це усвідомлює.

Керуючись ст. 176, 177, 181, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною у період з 20-00 години до 07-00 години ранку наступного дня, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 04 квітня 2025 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати на виклик до суду; утримуватися від спілкування зі свідками і потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_7