Справа № 362/786/25
Провадження № 1-кс/362/53/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2025 року

слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в місті Василькові Обухівського району Київської області клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідча, за погодженням із прокурором, звернулася до суду із клопотанням у якому просить накласти арешт на речі вилучені під час огляду місця події, які є речовими доказами у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на мету збереження речових доказів.

В судове засідання ніхто не прибув.

Слідча надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності.

Представник власника майна був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду клопотання, про причини свого неприбуття суду не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 28.01.2025 року відомості про хуліганські дії ОСОБА_4 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 251 111 400 000 60 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Протоколом огляду місця події від 28.01.2025 року підтверджується факт виявлення і вилучення у ОСОБА_5 зазначених ножиць, змивів, ключів і мобільного телефону.

Постановою слідчого від 28.01.2025 року вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Оскільки, під час розгляду клопотання встановлено, що зареєстровано кримінальне провадження щодо хуліганських дій із застосуванням фізичної сили, приходжу до висновку, що відповідно до норм статті 170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на розпорядження і користування майном у вигляді ножиць, змивів, ключів, з метою забезпечення їх збереження та для запобігання можливості їх знищення.

Тим самим, мету арешту майна буде забезпечено саме у такий спосіб, що є цілком достатнім для належного збереження вказаних речових доказів.

Вирішуючи дане клопотання по суті вимог відносно вилученого мобільного телефону, слідчий суддя виходить з наступного.

Дане клопотання подано слідчим із посиланням на пункт 1 частини другої статті 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із нормою статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 2 частини другої статті 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Одночасно, за змістом клопотання слідчий вказує на необхідність збереження речових доказів у вигляді мобільного телефону потерпілого.

Натомість, слідчий суддя приходить до висновку, що мобільний телефон потерпілого, який вилучено під час огляду не може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні щодо хуліганських дій особи.

Тобто, у даному випадку відсутні достатні підстави вважати, що вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Воднораз, суд наголошує на тому, що мобільний телефон потерпілого не є засобом чи знаряддям за допомогою якого було здійснено хуліганство іншою особою.

Отже, вказаний мобільний телефон потерпілого не було використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 296 КК України.

Таким чином, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення яке розслідується та вид вилучених речей, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучений під час огляду мобільний телефон потерпілого не є тимчасово вилученим майном в розумінні норми частини другої статті 167 КПК України, оскільки відсутні достатні підстави вважати, що він:

- підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди;

- призначався (використовувався) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини першої статті 173 КК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зокрема, під час розгляду клопотання в судовому засіданні не доведено необхідність арешту мобільного телефону поетрпілого.

Як наслідок, відносно мобільного телефона відсутні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи норми статей 170 173 Глави 17 Розділу ІІ КПК України, приходжу до висновку про відсутність підстав для арешту мобільного телефону.

За таких обставин, клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі визначеному судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170 175 КПК України,

У Х В А Л И В:

Частково задовольнити клопотання.

Накласти арешт на ножиці, змив з ножиць, рожковий ключ сірого кольору з нашаруванням РБК, змив РБК з нашарування ключа, змив РБК з дверей (внутрішньої поверхні скла) шляхом заборони розпорядження і користування ними.

Відмовити в задоволенні решти вимог клопотання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя