Справа № 134/2188/24
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5

представника виправного центру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

17 грудня 2024 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання захисник вказує, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2023 року у справі № 130/952/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.11.2023 року даний вирок залишено без змін.

06.04.2024 року ОСОБА_4 прибув для відбування покарання до ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

Станом на 21.11.2024 року ОСОБА_4 відбув 1/2 частину призначеного покарання, тому до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, оскільки він своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення та бажання змінити своє життя на краще.

За час відбування покарання ОСОБА_4 не працював, оскільки перебував на лікуванні і 30 жовтня 2024 року йому було встановлено третю групу інвалідності, тобто він не працював з поважних причин.

Наразі йому протипоказане фізичне навантаження та шкідливі умови праці, однак ОСОБА_4 активно виконує роботи з благоустрою установи, тобто виконує все, що дозволяє йому стан здоров`я.

Доцільність та необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбувати покарання. Дані твердження повністю відповідають особі ОСОБА_4 , який довів своє виправлення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Представник виправного центру ОСОБА_6 вважає, що підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відсутні, оскільки він за час відбування покарання не працював та не має заохочень.

Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю, оскільки засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований, що не дозволяє дійти об`єктивного висновку про те, що він сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Те, що засуджений дотримується режиму відбування покарання є його обов`язком та не може бути безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Окрім того, за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений не отримав жодного заохочення.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинні повно та всебічно вивчити дані про особу засудженого.

Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

З 06 квітня 2024 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Початок строку: 06.04.2024 року, кінець строку: 06.07.2025 року.

Як вбачається з характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Фізкультура та спорт». Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає повністю. Заборгованості за виконавчими листами не має.

У засудженого ОСОБА_4 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_4 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме 21.11.2024 року.

Згідно із висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , він є таким, що не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (загальна оцінка становить 64 балів).

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_4 заохочень не має, заходи стягнення не застосовувались.

Як вбачається з довідки ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» дохід засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання становить 0,00 грн.

Станом на 23 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 6 місяців 13 днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На переконання суду, доказів того, що поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як і доказів його виправлення сумлінним ставленням до праці.

Суд бере до уваги, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання у виді обмеження волі характеризується посередньо, не працював, заохочень не отримував, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Долучені до клопотання відомості про стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 хоча і заслуговують на увагу, але вони не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України. Засуджений може звернутися до суду із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою згідно ст. 84 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя