Номер провадження 11-кп/816/1390/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, яке обгрунтовано тим, що до спливу строку дії судового рішення, яким обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, завершити судове провадження неможливо, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили змінити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2024 року у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу було відмовлено, продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, до 22 листопада 2024 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2024 року змінити та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешт.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що в режимі воєнного стану його справа зовсім не рухається, його клопотання щодо присутності у залі судового засідання відхиляються, а участь у режимі відеоконференції не дає йому можливості висловити свою позицію в повному обсязі.

Також, апелянт зазначає, що він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за яким свою вину визнає в повному обсязі та розкаюється, а щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, то по ньому потерпілий склав заяву про примирення та відмовився від обвинувачення.

Крім того, апелянт зауважує, що він перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , з якою до затримання проживав разом. На їх утриманні перебуває двоє дітей - 9 та 6 років, і молодша є їх спільною дитиною. Поки він перебуває у СІЗО, його дружина не має можливості залишити дітей на когось, поки сама працює, і перебуваючи під домашнім арештом, він міг би взяти на себе зобов`язання по догляду за дітьми, в тому числі, і слідкувати за онлайн-навчанням старшого сина.

Апелянт звертає увагу і на те, що до затримання, він жодного разу не порушував домовленості зі слідчим та прокурором, з`являвся за першими викликом, в тому числі, і до суду, що ризики, про які зазначено у клопотанні, фактично відсутні, оскільки ніякої користі від впливу на свідків він для себе не бачить, при тому, що про свідків у даному кримінальному провадженні йому нічого не відомо, також, з 16 серпня 2024 року він не вживає наркотичні засоби не перебуває на замісній терапії, і розповсюджувати наркотичні засоби не буде. Стосовно ризику переховування, то він не існує у зв`язку з тим, що до таких дій він не вдасться, оскільки хвилюється за свою родину, для якої хоче бути не тягарем, а опорою, крім того, електронний засіб контролю, у разі застосування, не дасть можливості покинути йому місце проживання.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу до ОСОБА_7 , залишаються актуальними, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При цьому, судом було враховано тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину - у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, з метою уникнення якого останній може вчинити дії як щодо переховування від суду, так і незаконного впливу на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показань на свою користь.

Також, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом було враховано і дані про особу обвинуваченого та його репутації, відсутність у нього постійного джерела доходу, постійного місця проживання, те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та життя та здоров`я інших осіб, що стало підставою для висновку про існування ризику того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може винити інше кримінальне правопорушення.

Саме вказані обставини і стали підставою для висновку суду про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та існують, та що доцільним буде продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта, колегія суддів зауважує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до суду 01 серпня 2024 року, на 07 серпня 2024 року було призначено підготовче судове засідання, а тому, вважати, що розгляд даного кримінального провадження затягується чи «не рухається», підстави відсутні.

Крім того, участь обвинуваченого у судових засіданнях не у залі суду, безпосередньо, а у режимі відеоконференції між судом та СІЗО, де останній перебуває, жодним чином не вплинуло на можливість висловлення ним своєї позиції щодо заперечень по клопотанню прокурора, яка була врахована та оцінена судом, що знайшло своє відображення у вказаному рішенні.

Що стосується доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не було враховано наявність у нього дружини та малолітніх дітей, то вони спростовуються змістом судового рішення, з якого вбачається, що суд ці обставини врахував, однак визнав їх такими, що жодним чином встановлених ризиків не нівелюють і не свідчать про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що зазначені обставини існували і раніше та не були враховані самим обвинуваченим, не стали для нього стримуючим фактором при вчиненні злочинів, за які передбачена кримінальні відповідальність.

При цьому, посилання обвинуваченого на те, що вину за ч. 1 ст. 307 КК України він визнає в повному обсязі та розкаюється, а за ч. 1 ст. 125 КК України - потерпілий склав заяву про примирення та відмовився від обвинувачення, колегія суддів у даному провадженні до уваги не приймає, оскільки ці обставини будуть враховані судом першої інстанції, з наданням певної правової оцінки, при ухваленні відносно останнього остаточного рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Крім того, доводи апелянта про те, що він не збирається вчиняти будь-яких дій щодо переховування, незаконного впливу на потерпілого та свідків, колегія суддів, з врахуванням репутації останнього, вважає непереконливими, а інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 останнім в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_7 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4