В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 від 13.12.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крите, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянки України, раніше судимої вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 року у справі №308/11673/24 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, розлученої, яка має на утримані малолітню дитину, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30.08.2024 року до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшло розпорядження №308/11673/24 від 19.08.2024 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 року (вирок набрав законної сили 15.08.2024 року) відносно громадянки ОСОБА_3 .

Цього ж дня засуджену було поставлено на облік та викликано до уповноваженого органу з питань пробації для постановки на облік. 05.09.2024 року ОСОБА_3 було ознайомлено із вказаним вироком, роз`яснені права та обов`язки засудженої, ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, у результаті чого від неї була відібрана підписка, анкета, підприємство» Ужгородської міської ради для відбування покарання, проведена профілактична бесіда про недопущення вчинення правопорушень та порушень громадського порядку, у яких засуджена розписалася власноручно. Одночасно ОСОБА_3 була попереджена про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

13.09.2024 р. з КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради надійшла довідка №222 від 12.09.2024 р. про те, що

ОСОБА_3 згідно направлення з`явилася на роботу 09.09.2024 р., але до роботи не приступила без пояснень.

16.09.2024 року ОСОБА_3 був надісланий виклик до уповноваженого органу з питань пробації з метою встановлення причин не відбування покарання у виді громадських робіт, призначена дата явки на 23.09.2024 року.

У встановлений день засуджена не прибула. 24.09.2024 р. був направлений повторний виклик на 02.10.2024 р.

Працівниками уповноваженого органу з питань пробації неодноразово з мобільного телефону № НОМЕР_1 на телефон за № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 був здійснений дзвінок, на якій ОСОБА_4 не відповідала, крім цього через у застосунок «Viber» даній громадянці були направлені смс-повідомлення про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації, які знаходяться у статусі «прочитано».

02.10.2024 р. на мобільний номер НОМЕР_1 через застосунок «Viber» (мобільний номер № НОМЕР_2 ) надійшло смс-повідомлення від ОСОБА_4 , у якому вона зазначила, що не може з`явитися до уповноваженого органу з питань пробації, так як поїхала знову в село, помер на війні брат. ОСОБА_4 надала довідку КНП «Центр легеневих хвороб» ЗОР від 13.09.2024 р. - робила цифрову рентгенографію органів грудної клітини; направлення на дослідження матеріалу для визначення рівня вірусного навантаження (РНК ВІЛ-1). Засудженій було спрямовано смс-повідомлення про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації.

08.10.2024 р. о 10:30 годині з мобільного телефону НОМЕР_1 був здійснений дзвінок на мобільний телефон № НОМЕР_3 , який належить громадянці ОСОБА_3 . На дзвінок ніхто не відповів. О 10:38 годині через застосунок «Viber» ОСОБА_3 надіслала смс-повідомлення, з якого вбачається, що вона ще не в Ужгороді, перебуває в Мукачівському районі, по приїзду прийде до Ужгородського РВ. О 10:40 годині з мобільного телефону НОМЕР_3 надійшов дзвінок на мобільний телефон № НОМЕР_1 від громадянки ОСОБА_3 , яка повідомила, що вона перебуває у себе в селі Мукачівському районі по сімейним обставинам, до кінця тижня має повернутися до м. Ужгород. Відбувати покарання у виді громадських робіт відмовляється, не вбачає своєї вини, має маленьку донечку. ОСОБА_4 зобов`язалась з`явитись до уповноваженого органу з питань пробації до 11.10.2024 р. Засуджена була попереджена про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч.2 ст.389 КК України.

16.10.2024 р. о 10:42 годині через застосунок «WhatsApp» ОСОБА_3 надіслала смс-повідомлення, з якого вбачається, що вона ще не в Ужгороді, прийде до пробації, відбувати покарання у виді громадських робіт відмовляється; зазначити адресу місця проживання відмовилась.

22.10.2024 р. о 14:12 годині через застосунок «WhatsApp» ОСОБА_3 надіслала смс-повідомлення про те, що вона ще не в Ужгороді, приїде у понеділок; зазначити адресу місця перебування відмовилась.

28.10.2024 року були розпочаті першочергові заходи з виявлення ОСОБА_3 , яка залишила постійне місце проживання.

09.12.2024 р. о 08:55 годині з мобільного телефону НОМЕР_1 був здійснений дзвінок на мобільний телефон № НОМЕР_3 , який належить громадянці ОСОБА_3 . Під час бесіди встановлено, що ОСОБА_3 не має бажання з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, відмовляється відбувати покарання у виді громадських робіт, оскільки не вбачає своєї провини.

З вересня по грудень 2024 року на лікуванні не знаходилась, оправдовуючих документів надати не може. ОСОБА_4 повторно була попереджена про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України, засудженій наголошено про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації для дачі письмового пояснення.

11.12.2024 р. о 16:05 годині заступником начальника відділу з мобільного телефону НОМЕР_4 був здійснений дзвінок на мобільний телефон № НОМЕР_3 , який належить громадянці ОСОБА_3 . Під час бесіди встановлено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з співмешканцем та донькою, місце проживання не змінювала, офіційно не працює, не має бажання з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, на лікуванні не знаходилась, оправдовуючих документів надати не може. ОСОБА_3 категорично відмовляється відбувати покарання у виді громадських робіт, оскільки не вбачає своєї провини. ОСОБА_4 повторно була попереджена про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч.2 ст.389 КК України.

Отже, своїми діями ОСОБА_3 ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 3 ст. 40 КВК України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконувала встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного їй покарання у виді 150 годин громадських робіт, а саме: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному згідно направлення Ужгородського РВ філії ДУ «Центру пробації» в Закарпатській області №6439/39/12/1-24 від 05.09.2024 об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, починаючи з 06.09.2024 до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступила до визначеного органом пробації місця, а саме: КП «КИІЕП» Ужгородської міської ради для відбування покарання у вигляді громадських робіт.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 не виконує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2024, а саме неодноразово, тобто допустила більше двох разів порушень трудової дисципліни протягом місяця та більше двох разів не вийшла протягом місяця на громадські роботи, не відпрацювавши жодної години із призначених 150 годин громадських робіт.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченій ОСОБА_3 в присутності її захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 , у заяві підтвердила роз`яснення їй вказаних положень та надала добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням її заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею проступку, дані про особу винного, яка раніше судима, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, її поведінку після вчинення проступку, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції статті у вигляді апробаційного нагляду.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням положень пунктів 4 та 5 частини 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 року у справі №308/11673/24, виходячи з розрахунку, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання рахувати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1