Справа №760/1530/25 1-кс/760/3011/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000228 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 368 КК України.

Подане кло потання обґрунтовується тим, що командир добровольчого формування м. Києва територіальної громади №23 «Лівий Берег» ОСОБА_4 спільно із командиром ДФТГ «Дніпровець-1» ОСОБА_5 (адвокат, свідоцтво № 4452 від 29.03.2011, видано Київською обласною КД) та іншими членами злочинної групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , налагодили механізм надання послуг по ухиленню від призову за рахунок вступу до лав ДФТГ за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США.

У клопотанні слідчий вказує, що вказані особи за невстановлених органом досудового розслідування обставин, переслідуючи корисливий мотив, прийняли рішення про вимагання з громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за укладання контракту із ДФТГ «Лівий Берег» грошових коштів у сумі 4500 доларів США.

Зазначені обставини дають підстави підозрювати вищевказаних осіб у вчиненні тяжкого злочину, однак даних, які походять лише з наявних матеріалів кримінального провадження, недостатньо для здійснення повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 368 КК України, або спростування цього.

Так, ОСОБА_9 здійснює пошук «клієнтів», формує пакет документів для укладення контракту з ДФТГ, безпосередньо отримує кошти від потенційних учасників ДФТГ для передачі іншим учасникам схеми.

У подальшому ОСОБА_5 , як командир окремого підрозділу ДФТГ, готує контракти з потенційним учасниками, проводить інструктаж щодо взаємодії із представниками ТЦК у разі отримання повістки, забезпечує безперешкодне пересування територією України шляхом оформлення фіктивних відряджень, звільняє від несення служби в нарядах (бойових чергуваннях) за грошові кошти.

ОСОБА_4 , як командир всього ДФТГ, фактично підписує контракти з потенційними учасниками.

ОСОБА_7 (член ДФТГ «Дніпровець-1») є посередником між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .. За рекомендацією ОСОБА_9 комунікує із потенційними членами та проводить їх попередній інструктаж щодо шляхів ухилення від призову.

В клопотанні слідчий зазначає, що під час проведення ряду оперативно-розшукових заходів, а також в ході виконання доручення в рамках досудового розслідування кримінального провадження, отримано дані щодо обставин, які висвітлюють схему протиправної діяльності вказаної вище групи осіб, безпосередньо причетних до організації та функціонування незаконного механізму надання послуг по ухиленню від призову за рахунок вступу до лав ДФТГ за грошову винагороду, та здійснюють заходи, направлені на ухилення від призову за рахунок вступу до лав ДФТГ.

Вищевказане підтверджується інформацією оперативного підрозділу - ГВ «І» УЗНД УСБУ у м. Києві та Київській області протоколами проведення негласних розшукових дій, листами «щодо виконання доручень» та іншими слідчими (розшуковими) діями проведеними під час досудового розслідування.

Крім того, в ході досудового розслідування допитано гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підтвердив вказаний вище незаконний механізм надання послуг по ухиленню від призову за рахунок вступу до лав ДФТГ за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США.

18.01.2025 в ході проведення обшуку на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09.01.2025 у справі № 760/143/25, провадження № 1-кс/760/1196/25, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступні предмети та речі:

1. Мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , без сім -картки, 1 од.;

2. Грошові кошти:

- 8900,00 (вісі тисяч дев`ятсот) доларів США;

- 10750,00 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) євро.

Дозвіл на вилучення вищевказаних документальних матеріалів ухвалою слідчого судді не надавався.

В ході обшуку встановлено, що мобільний телефон належить ОСОБА_4 , а грошові кошти належать на праві власності дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_10 .

Також в ході проведення обшуку проведено огляд телефону, та встановлено, що на вказаному телефоні наявні відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також, враховуючи, що протиправна діяльність вказаних осіб вчиняється приховано, є підстави вважати, що на вказаному мобільному телефоні містяться видалені та або скриті файли.

Крім того, враховуючи, що протиправна діяльність вказаних осіб вчиняється приховано, є підстави вважати, що вилучені грошові кошти є коштами від ведення протиправної діяльності з надання послуг щодо ухилення від призову шляхом вступу до лав ДФТГ за грошову допомогу.

Проведеним оглядом, встановлено, що вилучені предмети мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки на них зберігаються відомості, які можуть бути використані як доказ фактів, що розслідуються у кримінальному провадженні.

Постановою ст. слідчої в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 від 18.01.2025 вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В клопотанні прокурор просить суд винести ухвалу про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,, а саме:

1. Мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , без сім - картки, 1 од.;

2. Грошові кошти:

- 8900,00 (вісі тисяч дев`ятсот) доларів США;

- 10750,00 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) євро.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні по справі оголошено перерерву за клопотання прокурора з метою надання додаткових матеріалів в обгрунтування клопотання про накладення арешту на мобільний телеффон. Проте, у подальшому прокурор у судове засідання не з"явився. Причини неявки суду не повідомив. Повідомлений належним чином.

Представник власника вилученого майна та власники майна проти поданого клопотання заперечували посилаючись на його необгрунтованість. У подальшому подали клопотання про розгляд справи без їх участі уз урахуванням поданих заперечень.

Слідчий суддя вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності прокурора та власників майна, оскільки їх неявка не перешкоджає його розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 9, 25, 91 КПК України на сторону обвинувачення покладається вжиття заходів щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення події кримінального правопорушення, осіб, які його вчинили, інших обставин, що підлягають доказуванню.

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК).

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.п. 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також у випадку застосування спеціальної конфіскації. Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Відповідно до ч 1. ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор зазначає, що 18.01.2025 у ході проведення обшуку на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09.01.2025 у справі № 760/143/25, провадження № 1-кс/760/1196/25, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено Мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , без сім -картки, 1 од. який належить ОСОБА_4 та грошові кошти, а саме 8900,00 (вісі тисяч дев`ятсот) доларів США та 10750,00 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) євро які належать на праві власності дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_10 .

Дозвіл на вилучення вищевказаних документальних матеріалів ухвалою слідчого судді не надавався.

Постановою ст. слідчої в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 від 18.01.2025 вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме 8900,00 (вісі тисяч дев`ятсот) доларів США та 10750,00 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) євро, які належать на праві власності дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_10 не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що прокурором не надано жодних доказів того, що зазначене майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , без сім -картки, 1 од. в процесі розгляду справи встановлено, що клопотання не містить протоколу огляду вищезазначеного мобільного телефону.

07.03.2025 в судовому засіданні прокурор на запитання слідчого судді відносно відомостей, які містяться на мобільному телефоні Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 та які мають значення у даному кримінальному провадженні, відповіді не надала та просила перенести розгляд справи. У наступне судове засідання прокурор не з`явився та причини неявки суду не повідомив. Додаткових матеріалів щодо необхідності вжиття обмежуваних заходів та відповідності даних мобільного телефону ознакам речового доказу в межах даного кримінального провадження прокурором не надано та в ході розгляду поданого клопотання у суді не доведено.

Дослідивши наявні матеріали клопотання , слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 без сім -картки, 1 од. також не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що прокурором не надано доказів, що зазначене майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.

Як свідчать матеріали справи та вбачається з протоколу обшуку, ОСОБА_4 , який має статус у даному кримінальному провадження, як свідок, надав свій мобільний телефон для огляду та повідомив логін доступу до нього, а наявна на ньому інформація розкрита, оглянута та зафіксована у протоколі огляду.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що наявні на вилученому мобільному телефоні відомості, мають значення для кримінального провадження, які в інший спосіб отримати неможливо, а незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може спричинити настання ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто приховування, пошкодження, знищення та перетворення зазначених відомостей.

Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1