ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м.Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Так, 10.03.2017 року в Департаменті реєстрації Харківської міської ради громадянин України Особа 1, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні (далі - Особа 1), зареєстрував фізичну особу - ФОП ОСОБА_6 , основний вид діяльності якої є - «Неспеціалізована оптова торгівля».

Починаючи з березня 2017 Особа 1, будучи фізичною особою підприємцем, здійснював господарську діяльність як з підприємствами-резидентами України, а також здійснював зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарювання - нерезидентами, в тому числі з підприємствами Російської Федерації та Республіки Білорусь.

Враховуючи викладені обставини, Особа 1, достовірно усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території Російської Федерації, в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним, маючи намір й надалі здійснювати господарську діяльність з державою-агресором, вирішив організувати злочинний механізм поставки продукції до Російської Федерації, а також продаж такої продукції на території держави - агресора, шляхом прихованого транзиту товарів через Республіку Казахстан.

Так, Особа 1 розробив механізм усунення перешкод у здійсненні допомоги державі-агресору шляхом постачання матеріальних ресурсів особами з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації.

У подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, Особа 1 здійснив пошук транзитного підприємства на поставку продукції осіб з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації та досяг попередньої змови з невстановленою досудовим розслідуванням особою - громадянином Казахстану на ім`я « ОСОБА_7 », що здійснює господарську діяльність від імені індивідуального підприємця "ОСОБА_8" (INN НОМЕР_1, IE ОСОБА_8 АДРЕСА_2, ОСОБА_8 АДРЕСА_3) (далі по тексту - «ОСОБА_7»), який достовірно усвідомлював, що кінцевими отримувачами вказаної продукції будуть російські суб`єкти господарювання.

Так, Особа 1 експортує продукцію громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації, яка б мала б номінально поставлятись для потреб компанії, зареєстрованої в Республіці Казахстан, одразу після цього, за вказівкою Особа 1 вказана вище компанія, мала б направляти відповідну продукцію до російських суб`єктів господарювання на території Російської Федерації.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше листопада 2023 року ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з Особою 1 з метою провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

При цьому вищевказані особи розуміли, що здійснювати вказану діяльність вони зможуть лише у взаємодії з державою - агресором, в тому числі і шляхом сплати податків до бюджету РФ та постачання товарів на її територію. Також, вказані особи достовірно усвідомлювали, що наведені дії є незаконними та призведуть до завдання шкоди Україні.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території Російської Федерації в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, вирішив скористатися протиправним механізмом Особа 1.

З цією метою у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 06 листопада 2023 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з Особа 1, маючи намір й надалі здійснювати провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, в невстановлений досудовим розслідуванням час та перебуваючи у невстановленому слідством місці, досяг попередньої згоди з невстановленою досудовим розслідуванням особою на території Російської Федерації, а саме представником ООО «АМИС ТС», (ИНН , г. Санкт-Петербург, ул. Седова, д. 45), про продаж продукції вітчизняного виробництва, а саме: датчики «ІПЛ», в кількості - 3000 штук; розетки «2РШ-001», в кількості - 230 штук; вилки «2ВШ-001», в кількості - 232 штук, загальною вартістю 4,240 доларів США, та в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, придбав вказану продукцію і в подальшому передав Особа 1 з метою їх подальшого експорту.

Надалі, не пізніше 06 листопада 2023 року Особа 1, реалізуючи злочинний умисел, будучи уповноваженим на укладання та підписання зовнішньоекономічних контрактів (договорів), здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, усвідомлюючи, що постачання товарів, підготовлених та переданих йому ОСОБА_5 до країни-агресора в умовах військового стану сприятиме її економічному розвитку, почав готувати та особисто підписувати контракти, специфікації, а також інші документи щодо характеристик та постачання товару, а також безпосередньо організовувати відправку товару на адресу індивідуального підприємця "ОСОБА_8" (INN НОМЕР_1, IE ОСОБА_8 АДРЕСА_2, ОСОБА_8 АДРЕСА_3), що розташований на території Республіки Казахстан.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану Особа 1, перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану передав вказану інформацію митному брокеру, який будучи необізнаним із злочинним умислом Особа 1, підготував митну декларацію №UA від 06.11.2023 та направив її до Харківської митниці, згідно з якої ФОП ОСОБА_6 експортував наступну продукцію: «датчики «ІПЛ», в кількості - 3000 штук; розетки «2РШ-001», в кількості - 230 штук; вилки «2ВШ-001», в кількості - 232 штук», до індивідуального підприємця "ОСОБА_8" (Западно-Казахстанская обл. р-н. ОСОБА_8, АДРЕСА_4), яке отримало вказаний вантаж в невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.12.2023.

З метою реалізації злочинного умислу 21.12.2023 ОСОБА_5 повідомив Особа 1 реквізити покупця відправленої ним продукції на території Російської федерації, а саме ООО «АМИС ТС», (ИНН , г. Санкт-Петербург, ул. Седова, д. 45).

Вказану інформацію Особа 1 передав для виконання «ОСОБА_7».

У подальшому відправлена ОСОБА_5 продукція, а саме: «датчики «ІПЛ», в кількості - 3000 штук; розетки «2РШ-001», в кількості - 230 штук; вилки «2ВШ-001», в кількості - 232 штук», з Республіки Казахстан була спрямована до Російської федерації, на адресу ООО «АМИС ТС», (ИНН , г. Санкт-Петербург, ул. Седова, д. 45), і в подальшому отримана вантажоотримувачем 29.12.2023.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_5 за пособництва Особа 1 здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, а саме поставив продукцію до Російської Федерації на адресу ООО «АМИС ТС».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

17 жовтня 2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за якою ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Сторони, враховуючи, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок, критичне оцінювання протиправної поведінки та бажання залагодити провину, що виразилось у добровільному внесенні на рахунок ЗСУ 200000 тисяч гривень, слід призначити покарання за ч. 4 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 10 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді про визнання винуватості оговорені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, надавши показання, що до події, часу і способу вчинення ним кримінального правопорушення. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 жовтня 2024 року між ним та прокурором за участю захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде призначена їй судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні їй були додатково роз`яснені.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 , також, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Зазначив, що угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2024 року укладено між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у його присутності, після роз`яснення ним ОСОБА_5 наслідків укладення вказаної угоди та затвердження її судом, без застосування до ОСОБА_5 будь-якого тиску, тобто, вказана угода укладена з дотриманням вимог КПК України.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства України та угода підлягає затвердженню судом.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши надані докази, приходить висновку, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вказана угода укладена з додержанням порядку укладення угод про визнання винуватості, добровільно, без будь-якого примусу, про що свідчать надані у підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 показання.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України - провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України).

Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок, критично оцінює свою протиправну поведінку, бажає залагодити провину, добровільно вніс на рахунок ЗСУ 200000 гривень, надав викривальні свідчення, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 - відсутні, а тому приходить висновку, що ОСОБА_5 можливо призначити покарання, яке було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, призначивши ОСОБА_5 передбачене законом за відповідний злочин.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , його щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 17.10.2024 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314 368, 371, 373-376, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.10.2024 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 10 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду від 28 червня 2024 року про накладення арешту - скасувати.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1