Номер провадження: 11-сс/813/174/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 рудня 2024 року про повернення скарги на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000020, внесеного до ЄРДР 13 січня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на повідомлення старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України в рамках кримінального провадження №0000020, внесеного до ЄРДР 13 січня 2024 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що скаргу подано після закінчення процесуального строку, встановленого ч.1 ст.304 КПК України, і заявником не порушується питання про поновлення пропущеного строку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог КПК України.

На думку апелянта, слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо повернення скарги, оскільки, за фактичними обставинами кримінального провадження №0001025 від 20.08.2024, оскільки письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_8 складено 07.08.2024 року. У свою чергу скарга на таке письмове повідомлення про підозру складена 16.12.2024 року, тобто очевидно після спливу двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_8 про підозру, що відповідає вимогам п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. При цьому, відомостей про те, що кримінальне провадження №0001025 від 20.08.2024 року закрито, або ж що прокурор в рамках такого кримінального провадження звернувся до суду з обвинувальним актом у зацікавленої сторони не має, разом з тим такі відомості й не були викладені в ухвалі слідчого судді.

Посилаючись на викладене, просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд скарги у суді першої інстанції.

Позиції учасників провадження

Захисник підтримала апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора чи дізнавача передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як убачається з матеріалів судової справи у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000020, внесене до ЄРДР 13 січня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч.3 ст.27 ч.4 ст. 189 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 07 серпня 2024 року старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.4 ст. 189 КК України, та вручено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України (зворот а.с.12-17 т.1).

23 грудня 2024 року захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , звернулась до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на вищевказане повідомлення про підозру (а.с.1-4 т.1).

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

З аналізу наведених приписів п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, які є спеціальними по відношенню до приписів ч. 1 ст. 304 КПК України вбачається, що законодавцем встановлено дві вимоги, за умови дотримання яких зацікавлена сторона має процесуальну можливість реалізувати своє право на захист, а саме: (1) необхідність спливу двох місяців з дня повідомлення особи про підозру; (2) таке звернення повинно бути здійснено не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом. Іншими словами, процесуальний строк, встановлений п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України є кримінально-процесуальним строком для оскарження підозри, при цьому, вказана норма процесуального характеру визначає його початок та кінець, а саме після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом. Будь-яких додаткових процесуальних строків для звернення до слідчого судді з скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України законом не визначено.

Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що висновки слідчого судді про те, що скаргу подано після закінчення процесуального строку, встановленого ч.1 ст.304 КПК України, є необґрунтованими, оскільки положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України є спеціальною нормою у врегулюванні вказаних правовідносин по відношенню до ст.304 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, положення ч. 1 ст. 412 КПК України наголошують на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді як постановленої із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також призначення судового розгляду скарги в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 410, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 рудня 2024 року про повернення скарги на повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000020, внесеного до ЄРДР 13 січня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити розгляд скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на повідомлення старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, в рамках кримінального провадження №0000020, внесеного до ЄРДР 13 січня 2024 року, у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4