УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 127/15317/22

провадження № 51-5102 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 5 вересня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів п. 4 ч. 2, частин 3, 5 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій саме норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Викладеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній захисник, не погоджуючись із судовими рішеннями в певній частині просить їх змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 187 на ч. 3 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі - КК) і за сукупністю кримінальних правопорушень призначити засудженому остаточне покарання із застосуванням інституту умовного звільнення.

Однак, заперечуючи законність вироку й правильність оцінки доказів, скаржник не наводить обґрунтування допущення судом першої інстанції під час здійснення провадження таких порушень норм права, які з огляду на статті 84-87, 94, 413 КПК у їх взаємозв`язку є істотними і тягнуть за собою обов`язкову зміну цього рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. Також попри те, що за положеннями ст. 433 КПК суд касаційної інстанції при вирішенні справи виходить із фактичних обставин, установлених судами попередніх інстанцій, у поданій скарзі по суті ставиться під сумнів такі обставини.

Водночас, не оспорюючи справедливості призначеного за ч. 2 ст. 186 КК покарання та наполягаючи на застосуванні інституту умовного звільнення при визначенні остаточного заходу примусу, захисник залишив поза увагою правила ст. 70 цього Кодексу, не навів обґрунтування в розрізі положень статей 50, 65 КК та зважаючи на особливості застосування ст. 75 вказаного Кодексу.

Крім того, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку автор скарги не зазначає в аспекті статей 404, 412, 419 КПК доводів, які би свідчили про допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, котрі є істотними і перешкодили чи могли перешкодити йому ухвалити законне рішення. Також у скарзі не відображено, яких аргументів сторони захисту не розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей.

Отже, не обґрунтовано й необхідності зміни вироку та ухвали на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Усупереч ч. 5 згаданої норми процесуального права до касаційної скарги не додано оформлених копій судових рішень, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 5 вересня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3