Справа № 289/69/25
Номер провадження 1-кс/289/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі №289/69/25 (провадження 1-кп/289/78/25) по кримінальному провадженню за обвинувальним актом №0000265 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000265 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Головуючим суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід по вказаній справі №289/69/25 (провадження 1-кп/289/78/25), яка згідно автоматизованого розподілу справ від 21.01.2025 передана йому для розгляду.

Заява про самовідвід головуючого судді мотивована тим, що потерпілим по кримінальному провадженню №0000265 є гр. ОСОБА_5 , батько якого ОСОБА_6 залучений присяжним до здійснення правосуддя в Радомишльському районному суді Житомирської області з 10.03.2023, строком на три роки.

Враховуючи те, що присяжний ОСОБА_6 залучений до здійснення правосуддя, тому дана обставина може викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності під час розгляду вказаної справи головуючим суддею ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони кримінального провадження не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява, в які він просить суд провести розгляд заяви про самовідвід без його участі.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши заяву про самовідвід судді, суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Також вказується, те що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

У відповідності до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідності до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета Україна-центр проти України» та ін.)

Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності.

Відповідно до ст. ст. 6, 7, 9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

На підставі вищезазначеного, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву головуючого судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі №289/69/25 (провадження 1-кп/289/78/25) по кримінальному провадженню за обвинувальним актом №0000265 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження передати до Відділу документального та аналітичного забезпечення (канцелярії) Радомишльського районного суду Житомирської області, для його повторного автоматичного розподілу, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7