У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , власника майна - ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадження №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Солом`янського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадженні № 0000024, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

Як зазначається у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року голова Первинної профспілкової організації Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця (ПКВЧ-1) ОСОБА_7 як голова профспілки та член комісії з пролонгування та укладання трудових контрактів, спільно із заступником начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 , який має безпосередній вплив як особа керівного складу та безпосередній вплив серед службових осіб ВП Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця (ПКВЧ-1) різного рівня, діючи з метою особистого збагачення, володіючи якостями лідерів та організаторськими здібностями, маючи досвід роботи, керуючись корисливими мотивами і прагненням до наживи, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від вчинення тяжких злочинів, розробили план вчинення кримінальних правопорушень, всупереч інтересам служби та суспільства, використовуючи надані повноваження за розподілом адміністративно-розпорядчих функцій, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди у сфері надання АТ «Укрзалізниця» послуг з обслуговування та перевезення пасажирів залізничним транспортом, який передбачав залучення як членів низки осіб, а саме інструкторів поїзних бригад, начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень та інших працівників, які між собою будуть взаємодіяти при вчиненні тяжких злочинів відповідно до їх рівня в обумовленій ієрархічній структурі.

Зазначено, що розроблений ними план вони реалізувати самостійно не зможуть, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили створити стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізуються для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких злочинів учасниками цієї організації - злочинну організацію.

Згідно попередньо розробленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 плану вчинення кримінальних правопорушень, члени злочинної організації, залучені ними як виконавці, а саме інструктора поїзних бригад резерву провідників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», в умовах діючого воєнного стану та збільшенням попиту на популярні міжнародні напрямки, діючи за їх вказівками як організаторів злочинної організації, мали забезпечити умови та запровадити протиправну схему необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів з метою отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, від послуг пасажирських перевезень, та запровадити механізм штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків на поїзди міжнародного сполучення №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», №119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», залучивши для цього підлеглих начальників пасажирських поїздів та інших осіб, які здійснюють на них рейси.

З метою виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснювався систематичний продаж вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздівпасажирам, у тому числі у службових купе провідників та купе відпочинку провідників, які не реалізуються у системі вільного продажу квитків на поїзди, за сумами, що значно перевищують офіційну вартість проїзних документів, встановлену АТ «Укрзалізниця».

Зазначено, що вказані грошові кошти, вимушено (за відсутності квитків у вільному продажу) сплачені пасажирами організаторам та членам злочинної організації, провідникам поїзних бригад міжнародного напрямку, в порушення Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 №1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», поза касовим оформленням, в подальшому розподілялися між учасниками організованої організації.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, завдяки займаним службовим посадам, будучи особами із числа керівного складу та маючи безпосередній вплив серед службових осіб в АТ «Укрзалізниця», своїм організаторським здібностям, соціальним зв`язкам, наявним майновим ресурсам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пізніше 01.01.2024, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, створили злочинну організацію з метою вчинення тяжких злочинів, до складу якої увійшли інструктори (поїзних бригад) резерву провідників Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальники пасажирських поїздів, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також інші особи, причетність яких до вчинення кримінальних правопорушень, на даний час встановлюється слідством.

Вказані особи зорганізувалися у внутрішньо та зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання, мали на меті спільне вчинення тяжких злочинів, діяли умисно й добровільно, усвідомлювали наслідки своїх спільних злочинних дій, були обізнаними зі злочинним планом, розробленим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , власними функціями з його реалізації у відповідних частинах, координували свої злочинні дії між собою, підкоряючись при цьому вказаним організаторам, виконуючи їх вказівки та отримуючи поради, вживали заходів зі збереження діяльності злочинної організації в таємниці.

Стійкість злочинної організації було забезпечено стабільністю складу її учасників, забезпеченням безпечності та постійності її функціонування, міцними внутрішніми зв`язками між учасниками організації, тривалістю діяльності злочинної організації, чітким визначенням функцій кожного з учасників злочинної організації, високим рівнем узгодженості дій учасників, постійною ефективною комунікацією, звітністю та контролем всередині організації, єдиним планом злочинної діяльності.

Так, реалізуючи спільний злочинний план вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що для конспірації злочинної діяльності необхідно здійснити дії, які б дозволили відвести від останніх підозру та унеможливити часті особисті зв`язки з іншими членами злочинної організації, визначив, що спілкування між учасниками злочинної організації, які є працівниками ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» буде здійснюватися, через заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 , який буде доводити до відома інших учасників злочинної організації, деталі розробленого та узгодженого плану злочинної діяльності. В свою чергу, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», згідно відведеної йому злочинної ролі як організатора, повинен буде забезпечити комунікацію інструкторів поїзних бригад резерву провідників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з підпорядкованими ОСОБА_8 та залежними від ОСОБА_7 як члена комісії працівниками вказаного підрозділу, які будуть залучені до вчинення кримінальних правопорушень.

Вказано, що створена ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинна організація характеризується корисливою направленістю дій її членів, єдністю їх намірів, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, забезпечення умов та запровадження протиправної схеми необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць, у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників у вагонах поїздів, та запровадження механізму штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків на поїзди міжнародного сполучення, своєю стійкістю, чіткою розробкою плану вчинення злочинів, який доводився до кожного нового члена, детальною підготовкою до вчинення злочинів, а в кінцевому результаті раніше обумовленим розподілом неправомірної вигоди.

Діяльність злочинної організації була спрямована на здійснення спільного злочинного плану, щодо зловживання службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця».

У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, функції та задачі кожного члена злочинної організації були розподілені.

ОСОБА_4 , діючи в складі злочинної організації, виконував визначені йому злочинні функції, а саме:

- добровільно вступив до складу злочинної організації будучи начальником поїзда міжнародного сполучення Київ-Хелм № 23/24, з метою вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, шляхом необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;

- працюючи на посаді начальника поїзда міжнародного сполучення, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди від діяльності АТ «Укрзалізниця» залучив до протиправної діяльності інших осіб керованої ним поїзної бригади зазначеного поїзду;

- забезпечував функціонування злочинної організації шляхом створення необхідних умов для її існування, зокрема прикритті її злочинної діяльності під виглядом законної діяльності;

- безпосередньому керуванні вчиненням злочинів шляхом спрямування зусиль інших співвиконавців на безпосереднє вчинення кримінальних правопорушень з метою отримання неправомірної вигоди;

- отримував незаконну винагороду за вчинення злочинних дій у складі злочинної організації у відповідності до займаної ним ланки в ієрархічній структурі організації з метою подальшої передачі отриманої неправомірної вигоди інструкторам поїзних бригад або організаторам злочинної організації, в разі відсутності інструкторів поїзних бригад.

Крім того, для належного функціонування вказаної злочинної організації залучені інші особи, в тому числі із числа працівників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», причетність яких на даний час встановлюється органом досудового розслідування, які здійснювали здебільшого пособницькі функції щодо «пошуку» пасажирів, надання порад для прикриття незаконної діяльності, приховування фактів порушення чинних Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, поза фінансовим оформленням.

Таким чином, заступник начальника - начальник резерву провідників виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 не пізніше 01.01.2024 року, з метою вчинення тяжких злочинів - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та інших осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, спільно із ОСОБА_7 , створили та здійснювали керівництво стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до якої залучили осіб, які добровільно вступили до складу вказаної злочинної організації та надали згоду на участь у вчинюваних нею злочинах, а саме інструкторів (поїзних бригад): ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інших осіб, причетність яких на даний час встановлюється слідством, якими було схвалено єдиний план вчинення кримінальних правопорушень та надано свою добровільну згоду на участь у злочинному угрупованні.

Злочинна організація, створена ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , якою вони керували, участь у якій прийняли інструктори (поїзних бригад) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інші особи, на даний час причетність яких встановлюється органом досудового розслідування, завдяки розробленим її учасниками заходами, убезпечувала себе від викриття і діяла із 01.01.2024 на території України та припинила своє функціонування у зв`язку з її знешкодженням правоохоронними органами.

Загалом, унаслідок дій злочинної організації у складі організаторів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , виконавців: інструкторів (поїзних бригад) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ненадходження коштів від продажу квитків АТ «Укрзалізниця» на потяги №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, з урахуванням даних БД ГАРТ-1, даних АТ «Укрзалізниця» щодо обсягів продажу та вартості квитків, а також інших матеріалів, незаконно перевезено 34119 безквиткових пасажирів, та розрахунково підтверджується сума коштів, що не надійшла від продажу квитків АТ «Укрзалізниця», в загальній сумі 73 832 691,70 гривень.

За результатами досудового розслідування, 11.12.2024, членам злочинної організації у складі організаторів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , виконавців: інструкторів (поїзних бригад) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Зазначено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення, серед інших, причетний начальник пасажирського поїзду ПК ВЧ-1 «Київпасажирський» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час досудового розслідування, 11.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва №760/29819/24 (1-кс/760/14024/24) ОСОБА_24 проведено обшуку в період часу з 10 год. 49 хв., по 11 год. 01 хв., за адресою АДРЕСА_1, а саме: автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 (автомобіль на праві власності належить його дружині - ОСОБА_6 ) виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ із брелоком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 .

Вказано, що згідно наявною в матеріалах кримінального провадження інформації, вилучені в ході обшуку:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ із брелоком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , на праві власності зареєстрований та належить його дружині - ОСОБА_6 .

Як зазначає прокурор, метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, для досягнення дієвості даного кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що суд у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні злочину може призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході обшуку транспортний засіб, ключ із брелоком сигналізації до транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, просить слідчого суддю накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000024 від 30.01.2024, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ із брелоком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що перебувають у користуванні ОСОБА_4 (автомобіль на праві власності належить його дружині - ОСОБА_6 ), із забороною розпорядження, користування та відчуження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив накласти арешт на вищевказане майно з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СВ Солом`янського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

11.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, прокурор, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ із брилком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що перебувають у користуванні ОСОБА_4 , який на праві власності належить його дружині - ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, санкція за вчинення яких, у випадку доведеності його вини, передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що транспортний засіб Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 , що підтверджується доданою до матеріалі клопотання реєстраційною карткою ТЗ.

Крім того, згідно актового запису про шлюб №44 від 09.10.2010, складеного виконавчим комітетом Чопської міської ради, 09.10.2010 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Таким чином, вбачається, що транспортний засіб Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 набутий ОСОБА_6 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 Сімейного Кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них; 3) житло, набуте кожним із подружжя за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

Будь-яких інших доказів, що підтверджують право особистої приватної власності дружини слідчому судді не надано.

У даному випадку, оцінивши наявні ризики та мету застосування арешту майна, слідчий суддя доходить висновку, що арешт на вказане майно слід накласти на частку автомобіля марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за дружиною підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження такого майна, та вважає, що саме такий захід втручання у права особи, підозрюваного у вчиненні злочину та власника майна, буде відповідати вимогам розумності та співмірності обмеження права власності та буде достатнім для досягнення мети та відповідати завданням кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене слідчий суддя вважає, що тимчасово вилучене майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ із брелоком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_6 .

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000024 від 30.01.2024, з забороною розпорядження та відчуження, на:

-частку автомобіля марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_6 , вилучене 11.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000024 під час обшуку в транспортному засобу марки «MAZDA 3», vin ТЗ: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , майно, а саме:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-ключ із брелоком сигналізації до автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1