Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/121/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 лютого 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зі слів немаючого місця реєстрації, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 27.12.2019 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 20:50 год. 15.02.2025 до 20:50 год. 15.04.2025 включно, без визначенням розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 лютого 2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 20:50 год. 15.02.2025 до 20:50 год. 15.04.2025 включно, без визначенням розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 15.02.2025, близько 17 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із знайомим ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали до магазину «Файномаркет» по вул Незалежності (в минулому Попова), 15/18, з метою зустрітися та переговорити по справам : ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не прийшовши вчасно, нас визначений час, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник словесниі конфлікт, в ході якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 знаходячись на відстані витягнутої руки біля ОСОБА_9 , який на ту мить сидів за кермо автомобіля з відчиненими дверима, кулаком руки наніс один удар в обличчя останньому, на щ ОСОБА_9 відразу вийшов з салону авто, та виразив своє невдоволення поведінкою ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 діючи умисно, дістав з кишені предмет ззовні схожий на ніж та тримаючи його в долоні правої руки, наніс один цілеспрямований удар в область грудної клітки ОСОБА_9 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, згідно довідки КНП «КОЛ КОР» від 15.02.2025, у вигляді: лівобічного (посттравматичного) пневмотораксу, колото-різаної рани лівої половини грудної клітини.

В подальшому ОСОБА_8 після вчинення злочину з місця події зник, та згодом був затриманий працівниками поліції.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що застосування відносно ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтував тим, що оскаржувана Ухвала була постановлена за відсутності об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджують існування реального суспільного інтересу до справи, а також без встановлення обставин наявності у підозрюваного захворювань та сталих соціальних зв`язків.

Вказує, що батьку підозрюваного ОСОБА_11 належить житловий будинок. Батьки підозрюваного: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не заперечують, щодо перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом, у разі обрання підозрюваному такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000386, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

15.02.2025 року ОСОБА_8 було затримано, у порядку ст.208 КПК України.

15.02.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ,. є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я потерпілого, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 має вік 36 років, одружений, має постійне місце проживання, підтримує родинні зв`язки з батьками, з його слів має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, проте вказав на наявність тимчасових заробітків. Дані обставини хоч і підтверджують наявність сталих соціальних зв`язків, однак, вони не стали стримуючим фактором від вчинення злочину проти життя та здоров`я потерпілого.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами повідомлення по лінії «102», медичною довідкою від 15.02.2025 виданої черговим лікарем КНП «КОД КОР» де зазначені виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді: лівобічного (посттравматичного) пневмотораксу, колото-різаної рани лівої половини грудної клітини, протоколами оглядів місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, тобто під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також, наявність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_8 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушення, так як маючи вік 36 років, з 2008 року вже шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, зі слів підозрюваного звільнився літом 2024 року та вже підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я потерпілого, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий злочин через незначний проміжок часу після звільнення з-під варти, вказане свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, відтак схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані та сталі соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Доводи стосовно того, що судом не встановлено обставин наявності у підозрюваного захворювань, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про зобов`язання посадових осіб ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» забезпечити невідкладне проведення консультацій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лікарем - спеціалістом для отримання підтримуючої терапії. Контроль за виконанням покласти на процесуальних прокурорів Кропивницької окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000386.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто, з 20:50 год. 15.02.2025 до 20:50 год. 15.04.2025 включно, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)