Єдиний унікальний № 946/6429/24
Провадження № 1-кп/946/248/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

27 січня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0001184, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлялася належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі у додаток «Viber». Звернулася до суду із заявою про розгляд кримінального провадження без її участі, оскільки вона не є очевидицею події, про обставини ДТП їй відомо від працівників поліції і присутність у судовому засіданні та нагадування обставин події наносять їй душевні страждання, а також зазначила, що її інтереси під час судового розгляду представлятиме адвокат ОСОБА_9 . Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.15.09.2023 приблизно о 09:50 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по просп. Незалежності з боку вул. Бассарабської в напрямку вул. Семінарської в м. Ізмаїлі Одеської області, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3, п. 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), при наближенні до будинку №55 по просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області, внаслідок кримінальної протиправної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити шляхом проявлення більшої уважності, для забезпечення безпеки дорожнього руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну у виді появи пішохода, який перетинав проїжджу частину проспекту, та якого об`єктивно ОСОБА_5 спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво по ходу руху транспортного засобу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою-розтрощенню мозкової речовини в кортикальних і субкортикальних відділах півкуль і в стовбурі мозку, субарханоїдальниих крововиливів великих півкуль, мозочку, стовбуру головного мозку, субдуральної гематоми лівої напівсфери, лінійного перелому скроневої кістки зліва з переходом на тім`яну кістку, забою м`яких тканин тім`яної ділянки зліва, забійної рани в тьмяно-потиличній ділянці зліва, забійної рани в лобній ділянці справа (в лівій частині садна) і саден в лобній ділянці справа, в правій вилиці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у відділенні анестезіології ІТ КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня».

2.Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1 Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

…

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні не визнав та пояснив, що у той день він почував себе добре, хоча зранку та в вечері він приймає пігулки, у зв`язку з наявністю у нього цукрового діабету, а також приймає зранку пігулки валеріанки. 15.09.2023 близько 09:00 години, точного часу не пам`ятає, він, керуючи автомобілем марки «Renault», рухався по проспекту Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області по крайньому лівому ряду з невеликою швидкістю - приблизно до 30 км/год., де по крайній правій полосі знаходились автомобілі, але чи рухались вони, він не може сказати. Рухався від перехрестя у бік вул. Ватутіна (на теперішній час Семінарська) до світлофору, він не поспішав та був зосереджений на світлофор, правил дорожнього руху не порушував, та ані вліво, ані вправо він не дивився, оскільки вся його увага була зосереджена тільки на світлофор, під`їжджаючи до якого він пішохода не бачив, та звідки вибіг потерпілий похилого віку йому не зрозуміло, але коли помітив, то почав гальмувати та різко взяв вліво щоб уникнути зіткнення. Він помітив потерпілого тільки в момент удару, від якого він впав на проїзну частину дороги прямо на асфальт. Пішохідного переходу в тій частині дороги немає. У нього самого стався шоковий стан від події, його обливали водою, щоб привести якось до свідомості. Удар прийшовся на праве крило передньої частини автомобіля. У потерпілого щось було в руках, оскільки під час падіння він вдарив чимось по лобовому склі автомобіля. Обвинувачений також зазначив, що він надавав потерпілому матеріальну допомогу.

6.Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

7.Так, свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснила, що ця подія сталася в середині вересня, погода в той день була ясною, сонячною та теплою. Вони рухались на автомобілі марки «Renault Kadjar» по проспекті Незалежності біля магазину «АТБ» в м. Ізмаїлі Одеської області, вона була пасажиркою в автомобілі своєю куми ОСОБА_12 , яка і була водієм, свідок сиділа на передньому правому пасажирському сидінні. Рухались з боку «Вічного вогню» у бік Собору. На цій дорозі три полоси для руху в одному напрямку. Вони рухались по крайній лівій полосі за автомобілем обвинуваченого. Перед ними їхали два автомобілі, які в подальшому повернули ліворуч у бік магазину «АТБ». Пропустивши вказані два автомобілі, вони продовжили свій рух далі, в метрах 300, а може набагато менше, вони наздогнали автомобіль обвинуваченого, рухались вони зі швидкістю максимум 30 - 40 км/год., автомобіль обвинуваченого рухався приблизно з такою ж швидкістю. Вона бачила момент зіткнення. На правій полосі були припарковані інші автомобілі, потерпілий вибіг між двома машинами. Там ще розташовані насадження дерев, та у одного з припаркованих автомобілів, який був ближче до них, був великий кузов, сам потерпілий був невисокого зросту, та дуже швидко для свого віку пересовувався: він вибіг з правої сторони дуже різко та швидко поміж припаркованих автомобілів, в нього в руках був пакет. Вона побачила потерпілого на середній полосі, коли він вже вибіг з припаркованих автомобілів. Відстань між автомобілем обвинуваченого та пішоходом вона не пам`ятає. Обвинувачений намагався об`їхати потерпілого, автомобіль обвинуваченого почав вивертати та повернув вліво настільки, що колесо автомобіля вперлося в бордюр, але пішохід вдарився в праву частину біля лобового скла автомобіля та дзеркала заднього огляду. На місці дорожньо-транспортної пригоди пішохідного переходу не було. Після зіткнення вони вибігли зі свого автомобілю, викликали швидку та поліцію. Після цієї події обвинуваченому було дуже погано, вони його відпоювали водою, у нього був дуже поганий стан, він нічого не розумів. Вона заглушила автомобіль обвинуваченого марки «Renault». Чи були ще якісь механічні ушкодження на автомобілі обвинуваченого, вона не пам`ятає. Після всього вони нічого не чіпали, а чекали відповідні служби.

8.Свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту, згідно відповідному протоколу від 15.09.2023, при відтворенні обставин та обстановки події на місці підтвердила вказані пояснення та зазначила, що коли вони перебували на перехресті вул. С. Бурлаченко та просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області, вона побачила як між двома стоячими автомобілями справа наліво по ходу їхнього руху почав перебігати проїзну частину чоловік в темпі бігу, в цей час водій автомобіля «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 не встиг зманеврувати та стався наїзд на вказаного пішохода.

Також під час проведення слідчого експерименту зі слів слідка ОСОБА_11 були здійсненні зміри розташування автомобіля «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 в мент, коли пішохід вибіг на проїжджу частину, розташування припаркованих автомобілів на правій полосі для руху, а також місце безпосереднього наїзду на пішохода. Зокрема, ширина проїжджої частини, яка розділена на три смуги для руху в одному напрямку, склала 11 м, відстань між правих коліс стоячих двох автомобілів до правого краю проїзної частини склала 0,3 м, відстань між цими двома автомобілями склала 2,2 м, місце наїзду розташоване на відстані 2,3 м від лівого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, при статичних заїздах за вказівками свідка ОСОБА_11 було встановлено, що швидкість автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 перед наїздом складала 40 км/год. Замірами також встановлено, що відстань між місцем наїзду та місцем, з якого об`єктивно можливо виявити пішохода, склала 7,1 м. Після цього за вказівками свідка ОСОБА_11 було проведено три статистичні забіги по вказаній ділянці довжиною 7,1 м, та при трьох статистичних забігах час склав Т1 - 2,45 с, Т2 - 2,78 с та Т3 -2,70 с. (а.п. 91 - 98).

9.Про подію кримінального правопорушення, згідно даним рапорту інспектора-чергового ВОНС в м. Ізмаїлі Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 15.09.2023, було повідомлено 15.09.2023 о 09:58 год. зі служби «102» про те, що 15.09.2023 о 09:55 год. за адресою: проспект Незалежності, буд. 55, м. Ізмаїл Одеської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_10 , в результаті якої пішохід отримав тілесні ушкодження та госпіталізований до лікарні (а.п. 48 - 49). Це повідомлення стало підставою для внесення 15.09.2023 відповідних відомостей до ЄРДР за №00011184 та початку досудового розслідування (а.п. 47).

10.Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який здійснювався під час похмурої погоди, без опадів, за адресою: просп. Незалежності біля буд №55 в м. Ізмаїлі Одеської області, згідно відповідного протоколу від 15.09.2023 та додатків до нього у виді фототаблиці та схеми, зафіксовані обстановка та сліди після того, як автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з пішоходом ОСОБА_10 . Так, оглядом встановлено, що на прямій асфальтованій горизонтальній середньозернистій сухій та чистій ділянці дороги загальною шириною 11 м, проїзна частина з трьома смугами для руху в одному напрямку, які розділені переривчастими смугами, з бордюрним камнем та тротуарами по бокам, зліва розташований сквер. На автомобілі марки «Renault» виявлені такі зовнішні пошкодження: розбита передня права фара, деформація переднього правого крила в передній частині у виді вгинання металу та подряпин, розбито переднє лобове скло в крайній правій нижній частині розмірами 8 см на 10 см, деформація правового дзеркала заднього виду. Також на місці виявлене волосся в місці розбиття, фрагменти пластику, осип ґрунту, лівий тапок, сліди потертостей.

Автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 був розташований на проїзній частині на відстані 0,4 м від передньої лівої осі та 0,2 м від задньої лівої осі до лівого краю дороги (а.п. 52 - 67).

11.Відповідно до рапорту інспектора-чергового, 16.09.2023 о 07:28 надійшло повідомлення на службу «102» про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07:26 год. в лікарні за адресою: просп. Незалежності, 68, м. Ізмаїл Одеської області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди помер ОСОБА_10 (а.п. 51).

12.У зв`язку з цим, згідно протоколу від 16.06.2023, було оглянуте місце події, а саме приміщення реанімаційного відділення Ізмаїльської міської центральної лікарні за адресою: прос. Незалежності, 68, м.Ізмаїл Одеської області, де на койці, під якою з правого боку виявлено слід крові, біля вікна виявлено труп чоловічої статті ОСОБА_10 . При огляді трупу виявлені садна на правій нозі в ділянках коліна, на правій нозі над коліном, на правій руці в ділянці зап`ястя, на правому плечі. Голова трупа була перемотана бинтом, який має характерний слід червоного кольору схожий на кров. Крім того на правій щоці виявлено садно бурого кольору. Лікар-реаніматолог ОСОБА_13 констатував такі тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, лівобічну субдуральну гематому, відкритий перелом скроневої кістки з лівої сторони, забійну рану потиличної ділянки (а.п. 68 - 73).

13.Причина смерті ОСОБА_10 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, описаних у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, у п. 1 вироку, встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 446 від 18.09.2023. Зокрема, дані висновку експертизи вказують на те, що смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку із відкритою черепно-мозковою травмою у формі забою-розтрощенню мозкової речовини в кортикальних і субкортікальних відділах півкуль і в стовбурі мозку, субарахноїдальних крововиливів великих півкуль, мозочку, стовбуру головного мозку, субдуральної гематоми лівої напівсфери, лінійного перелому скроневій кістки зліва з переходом на тім`яну кістку, забою м`яких тканин тім`яної ділянки зліва, забойної рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва, забійної рани в лобній ділянці справа (в лівій частині садна) і саден в лобній ділянці справа, в правій вилиці. Характер та особливості вказаної травми голови у ОСОБА_10 утворилася від дії тупого(-их) предмету(-ів), конструктивні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, та утворилися по одному механізму, практично одночасно або у дуже вкрай короткий проміжок часу, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, яка була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння. З урахуванням масивності тілесних ушкоджень, їх поєданості, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна, ударно-здавлююча дія, тертя-ковзання), вони могли бути заподіяні в результаті дії тупих травмуючих предметів, якими могли бути виступаючі деталі та поверхні транспортного засобу (а.п. 74 - 77).

14.Згідно даним висновку експерта № СЕ-19/116-23/17400-ІТ від 16.10.2023, рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобіля марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі (а.п. 80 - 84).

15.З даних висновку експерта №СЕ-19/116-23/117401-ІТ від 24.10.2023 вбачається, що на автомобілі марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 в наявності пошкодження та сліди, які розташовані в його передній правій частині, утворені від контакту із слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути тіло людини, в напрямку з переду назад, з послідуючим закиданням тіла на капот та вітрове скло автомобіля (а.п. 87 - 90).

16.А, даними висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024 повністю спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він правил дорожнього руху не порушував. Так, згідно даним цього висновку експерта, водій автомобіля марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. ПДР, для заданого комплексу вихідних даних, у даній дорожній ситуації він, діючи відповідно до вимог п. 12.3. ПДР, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3.ПДР та його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди (а.п. 101 - 104).

17.Експерт ОСОБА_14 під час судового розгляду, роз`яснюючи вказаний висновко, пояснив, що на слідчому експерименті він особисто присутнім не був, але йому було надано вихідні дані, на підставі яких у нього була можливість зробити відповідний висновок. За зробленими розрахунками було встановлено, що у обвинуваченого була можливість, з технічної точки зору, запобігти ДТП шляхом екстреного гальмування. Експерт також зазначив, що гальмівний шлях та зупиночний шлях це різні поняття, а саме зупиночний шлях це шлях, який долає автомобіль з моменту, коли водій вжив заходів для гальмування до повної зупинки автомобіля. Сюди входить і час реакції водія, час запізнення спрацьовування гальмового приводу та інші деякі затримки, а також час безпосередньої зупинки. Цей шлях є більшим ніж гальмівний шлях, під яким слід розуміти шлях, який починається безпосередньо з моменту, коли водій вже почав тиснути на педаль гальм, в результаті чого транспортний засіб зупиняється, тобто це відстань, коли технічно автомобіль зупиняється.

18.Суд визнає дані вказаного висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024, роз`ясненого експертом ОСОБА_14 науково обґрунтованими, вони ґрунтуються та повністю узгоджуються з даними інших здобутих доказів, зокрема, з даними протоколу огляду місця події, показаннями свідка ОСОБА_11 , а також з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для не прийняття даних цього висновку до уваги. Крім того, дані вказаного висновку експерта не спростовані стороною захисту. Одна лише незгода сторони захисту з даними висновку не може бути підставою для визнання їх недостовірними та для їх неврахування при ухваленні вироку.

19.З дослідної частини зазначеного висновку експерта вбачається, що експерт дійшов висновків за зробленими ним розрахунками, згідно яким зупиночний шлях автомобіля під керуванням обвинуваченого, який склав приблизно 22,9 - 23,6 м, був меншим, ніж віддалення автомобіля від місця наїзду в момент виникнення небезпеки (пішохода), яке склало 27,2 - 30,9 м, у зв`язку з чим експерт дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування. При цьому під час розрахунків були взяті до уваги показання свідка ОСОБА_11 про швидкість руху автомобіля під керуванням обвинуваченого на рівні 40 км/год. А якби взяти в розрахунок швидкість, що вказана обвинуваченим на рівні 30 км/год., то зупиночний шлях був би ще меншим (це не складно розрахувати, використовуючи формулу, що наведена в дослідній частині висновку експерта), а саме приблизно 20,9 - 21,3 м, та різниця між цим зупиночним шляхом та між віддаленням автомобіля від місця наїзду в момент виникнення небезпеки (пішохода), яке в даному випадку було би незмінним, оскільки не залежить від швидкості автомобіля, була би ще більшою. А це свідчить про те, що у обвинуваченого було би ще більше часу для вжиття заходів для уникнення наїзду на пішохода.

20.Посилання сторони захисту на ненадання експертом технічної оцінки діям пішохода не задовольняє, по суті, призначеної та виконаної експертизи, є голослівними та необґрунтованими, а тому не беруться до уваги судом при оцінці цього висновку.

21.Так, дійсно, у висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024 зазначено, що аналіз дій пішохода ОСОБА_10 не потребує спеціальних технічних знань і може бути здійснено слідчим або судом самостійно, відповідно до розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» ПДР. Також у висновку зазначено, що вирішення питання щодо технічної можливості у пішохода ОСОБА_10 уникнути виникнення події та щодо причинного зв`язку дій пішохода також не потребує спеціальних технічних знань і може бути здійснено слідчим або судом самостійно, відповідно до розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» ПДР.

22.Суд повністю погоджується з тим висновком експерта, оскільки пішохід, на відмінну від транспортного засобу, не є технічним засобом, а є людиною, саме тому для оцінки його дій на предмет дотримання ПДР не потребує спеціальних технічних знань в галузі автотехніки.

23.В цьому аспекті сторона захисту вірно послалася на постанову Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №130/720/17, з якої випливає, що оцінку висновків експертів щодо технічної точку зору слід робити з урахування юридичного аспекту та слід ураховувати положення ч. 2 ст. 94, ч. 10 ст. 101 КПК, відповідно до яких жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження.

24.Тому, враховуючи, що пішохід як учасник дорожнього руху, не є технічним засобом, а є людиною, то його дії мають оцінюватися слідством та судом саме з юридичної точки зору. Сторона захисту вірно зазначає про те, що саме суд уповноважений робити висновки з юридичної точки зору про дотримання чи про порушення ПДР, а не експерт, адже відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Як раз оцінка дій учасників дорожнього руху, тим більше пішохода, який не є технічним засобом, про дотримання чи порушення ПДР, які є нормативно-правовим актом, віднесено до питань права.

25.Таким чином, така суперечлива позиція сторони захисту про те, що, з одного боку, експерт не надав технічної оцінки діям пішохода, а, з іншого, - що саме суд уповноважений робити висновки з юридичної точки зору про дотримання чи про порушення ПДР, які є нормативно-правовим актом, не може бути підставою для визнання висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024 необґрунтованим.

26.Аналіз зазначених досліджених доказів, зокрема показання обвинуваченого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 , даних протоколу слідчого експерименту за її участю, даних висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024, свідчить про те, що пішохід ОСОБА_10 в порушення п.п. 4.7., 4.8., 4.10., підп. «а», «б» п. 4.14. ПДР у невстановленому місці, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово вибіг на проїзну частину.

27.Так, відповідно до п.п. 4.7., 4.8., 4.10. ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки; перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

28.Згідно ж підп. «а», «б» п. 4.14. ПДР, пішоходам забороняється: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

29.Але, разом з цим, обвинувачений ОСОБА_5 також допустив порушення вимог ПДР, зокрема підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР.

30.Так, відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

31.А згідно з п. 12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

32.Як було вище наведено, за даними висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024, для заданого комплексу вихідних даних, у даній дорожній ситуації обвинувачений ОСОБА_5 , діючи відповідно до вимог п. 12.3. ПДР, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , оскільки віддалення автомобіля під керуванням ОСОБА_5 від місця наїзду на пішохода з моменту виникнення небезпеки для руху перевищувало зупиночний шлях автомобіля під керуванням ОСОБА_5 .

33.Саме тому в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3.ПДР, та саме у зв`язку з тим, що він мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом проявлення належної уваги відповідно до підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР його дії знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

34.При цьому посилання сторони захисту на висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.10.2019 у справі №163/1753/17, щодо оцінки дії у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв, є нерелевантним, оскільки в даній ситуації ДТП виникла за участю не декількох водіїв, а за участю одного водія та одного пішохода, тому підходи в оцінці розглядуваної ситуації мають бути відмінними від тих, що застосував Верховний Суд у зазначеній постанові.

35.Згідно ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

36.У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

37.З огляду на зазначене, навіть явне недотримання ПДР пішоходом не дає права водію автомобіля не виконувати положення ПДР щодо проявлення належної уваги, стеження за дорожньою обстановкою, відповідно реагування на її зміну, а також для вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди за наявності технічної можливість уникнути ДТП. А у даному випадку така технічна можливість уникнути ДТП стороною обвинувачення повністю доведена.

38.Слід звернути увагу на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК, включає три обов`язкові ознаки: діяння - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді спричинення смерті потерпілого або заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.

39.Отже, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним та належним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив наведені підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР, оскільки він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, відволікся від керування, чим позбавив себе можливості виявити небезпеку для руху та перешкоду в виді пішохода, який перетинав проїжджу частину, хоча об`єктивно спроможний був його виявити, та не вжив заходів для зменшення швидкості руху до зупинки свого транспортного засобу. Про порушення вказаних положень ПДР також свідчать також показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що під час руху він був зосереджений на світлофор, та ані вліво, ані вправо він не дивився, оскільки вся його увага була зосереджена тільки на світлофор, тоді як наведені положення ПДР зобов`язують водія бути уважним, стежити за усією дорожньою обстановкою, а не концентруватися на якомусь одному об`єкті на ній (в даному випадку на світлофор, зі слів обвинуваченого), відповідно вказані положення ПДР зобов`язують водія реагувати на її зміну (в даному випадку зміною дорожньої обстановки виступило раптовий вихід на проїжджу частину пішохода).

40.З урахуванням обґрунтованих даних висновку експерта №СЕ-19/116/-24/4169-ІТ від 15.03.2024, обвинувачений ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, у зв`язку з чим він був об`єктивно спроможний виявити небезпеку для руху та перешкоду у виді пішохода, а тому зобов`язаний був у силу наведених положень ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Але всупереч положень ПДР обвинувачений ОСОБА_5 внаслідок власної неуважності позбавив себе можливості виявити небезпеку для руху та перешкоду, а саме пішохода, та уникнути наїзду на нього, хоча повинен був та міг його передбачити, проявивши більшу уважність. Тобто в даному випадку обвинувачений ОСОБА_5 проявив не кримінальну протиправну самовпевненість, як це зазначено в обвинувальному акті, а кримінальну протиправну недбалість, оскільки він не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити (ч. 3 ст. 25 КК). Тоді як згідно ч. 2 ст. 25 КК, кримінальна протиправна самовпевненість має місце, коли особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. В розглядуваній ситуації обвинувачений не міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (рух автомобіля в крайній лівій полосі при наявності трьох полос для руху в одному напрямку в межах дозволеної швидкості руху та концентрація уваги на одному з об`єктів дорожньої обстановки - світлофорі), хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши більшу увагу шляхом стеження за всією дорожньою обстановкою, яку він об`єктивно міг сприймати, тобто шляхом належного виконання положень вимог наведених підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР.

41.Саме з такою суб`єктивною стороною як вчинення кримінального правопорушення з кримінальною протиправною недбалістю суд пов`язує позицію обвинуваченого щодо заперечення ним своєї вини у вчиненому злочині, оскільки він і на час судового розгляду не усвідомлює та не розуміє суті проявлених ним порушень, а також те, що він не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків внаслідок своєї неуважності, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши більшу уважність, як того вимагають положення ПДР. Тобто в даному випадку, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_5 щиро помиляється в своїй позиції. При оцінці своїх дій обвинувачений не враховує наведені імперативні положення ПДР, які висуваються йому в провину, і наполягає на тому, що він не допускав порушень ПДР, у тому числі не перевищував швидкості руху та концентрував свою увагу на світлофор. Але дотримання одних положень ПДР не свідчать про те, що особа звільняється від дотримання інших, як в даному випадку, встановлених підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР.

42.Тому досліджені судом обставини свідчать про те, що зазначені порушення вимог ПДР ОСОБА_5 призвели до наїзду на пішохода ОСОБА_10 , від чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною його подальшої смерті. На думку суду, ці суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушенням ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_5 , а не пішохід, який також порушив ПДР, оскільки при належному виконанні ОСОБА_5 як водієм джерела підвищеної небезпеки (транспортним засобом) наведених вимог ПДР він мав можливість уникнути наїзду на пішохода. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

43.При цьому формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, слід уточнити згідно із встановленими судом обставинами в частині суб`єктивної сторони обвинуваченого, зазначивши, що він діяв з кримінальною протиправною недбалістю, замість кримінальною протиправною самовпевненістю, як це вказано в обвинувальному акті.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

44.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить часткове відшкодування шкоди обвинуваченим. Хоча обвинувачений і виказав щирий жаль з приводу події, але вину у висунутому обвинувачені він не визнав і всю відповідальність за наслідки у виді смерті потерпілого поклав на самого потерпілого. Але суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро помиляється в своїй позиції, і при цьому він все ж виказав щирий жаль з приводу події.

45.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_5 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

46.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.ст. 65 - 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

47.Як було вище наведено, згідно ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

48.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

49.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

50.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

51.При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

52.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

53.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статі обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

54.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

55.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_5 злочину відносяться до кваліфікованого, тобто до складу злочину з обтяжуючими обставинами. І хоча обвинувачений ОСОБА_5 вчинив необережний тяжкий злочин, але внаслідок нього настала смерть людини. Разом з цим, обвинувачений діяв з кримінальною протиправною недбалістю, що дещо знижує ступіть суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, порівняно з вчиненням такого злочину з кримінальною протиправною самовпевненістю.

56.Аналізуючи конкретні обставини справи, слід зважити на зміст і обсяг допущених обвинуваченим ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно врахувати невідповідність цим правилам дій потерпілого, який в порушення п.п. 4.7., 4.8., 4.10., підп. «а», «б» п. 4.14. ПДР у невстановленому місці, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово вибіг на проїзну частину, чим створив небезпеку для руху.

57.Щодо особи винного, то ОСОБА_5 раніше не судимий (а.п. 112), має міцні соціальні зв`язки, одружений, є особою похилого віку, пенсіонером, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 113), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.114), хворіє на тяжкі хвороби (а.п. 126), що у сукупності може призвести до вкрай негативних наслідків у випадку призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі. Заслуговує на увагу і те, що обвинувачений в межах своєї матеріальної можливості як пенсіонера, а також в межах заявлених вимог потерпілою, вживав заходів щодо відшкодування завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальних збитків, сплативши потерпілій 10 000 грн.

58.Суд також враховує позицію потерпілої через її представника, який висловив думку про неможливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, але слід звернути увагу на те, що позиція потерпілої при визначенні покарання та способу його відбування для суду не є визначальною.

59.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

60.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , того, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку та пенсіонером, з урахуванням глибокого переживання обвинуваченим наслідків, що настали від вчиненого ним кримінального правопорушення, форми вини, невідповідність ПДР дій потерпілого, який створив небезпеку для руху, низьких ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, негативного стану здоров`я обвинуваченого, а також того, що у обвинуваченого наявні обставини, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, що його обтяжують, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе з призначенням йому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. Суд дійшов висновку, що призначення такого основного покарання зі звільненням від його відбування та додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке основне покарання зі звільненням від його відбування та таке додаткове покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

61.При цьому судом враховані висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду щодо визначення виду та міри покарання (постанови Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №337/3654/16-к, від 28.05.2020 у справі №753/13972/17 та від 06.08.2020 у справі №759/13520/18).

62.Враховуючи суспільно-небезпечні наслідки, що настали внаслідок кримінально протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 у виді смерті особи, що безпосередньо впливає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на думку суду, обвинуваченому має бути призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, яке сприятиме виправленню та запобіганню нових кримінальних правопорушень не тільки обвинуваченим, а й іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

63.Судом встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

64.У силу ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 арешт на автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

65.На підставі ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_5 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/116-23/17400-ІТ від 16.10.2023 в сумі 2 151 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/116-23/17401-ІТ від 24.10.2023 в сумі 2 151 грн, а також судової авто технічної експертизи №СЕ-19/116-24/4169-ІТ від 15.03.2024 в сумі 4 543,68 грн, а всього з ОСОБА_5 підлягають стягненню процесуальні витрати в загальній сумі 8 845,68 грн.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд -

ухвалив:

1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

2.У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

3.В силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 27 січня 2025 року.

5.Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК, строк додаткового покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

6.Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 8 845,68 грн (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 68 коп.).

7.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2023 року арешт, та автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_5 , поновивши його право розпорядження.

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

10. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

11.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1