Справа №522/9325/24
Провадження №1-кп/522/2850/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Місто Одеса, Україна

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000252 від 04.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ланчин Надвірнянського району Івано - Франківської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04 березня 2016 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за ч1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого від призначеного покарання на підставі п.3.ч.2 ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру;

2) 01 грудня 2016 року Приморським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, із застосуванням 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

3) 14 грудня 2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць із застосуванням ст. 70, 71 КК України остаточно призначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

4) 06 грудня 2019 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням ст. 70, КК України остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

5) 14.12.2021 вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області за ч.3 ст.185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі. 02.08.2022 вироком Апеляційного суду Одеської області від 02.08.2022 вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.12.2021 року в частині призначення покарання скасовано та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2024р. ОСОБА_3 звільнено умовно достроково від відбування покарання з невідбутим строком 4 місяці 1 день;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

інші учасники кримінального провадження:

потерпілий - ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 , будучи звільнений умовно достроково від відбування покарання 17.04.2024 з ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», маючи не відбуте покаранням у виді 4 місяців і 1 дня позбавлення волі, вчинив повторно умисний злочин за наступних обставин.

04.05.2024 приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні маршрутного таксі №242 із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , яке зупинилось по вулиці Преображенській в м. Одесі неподалік будівлі Спасо-Преображенського кафедрального собору за адресою: м.Одеса, Соборна площа, 3, скориставшись тим, що водій ОСОБА_7 вийшов з маршрутного таксі, реалізуючи раптово виниклий намір на таємне викрадення чужого майна, визначив об`єктом свого протиправного посягання барсетку з логотипом «BOSS», яка знаходилася в салоні під лобовим склом біля водійського керма.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз відповідно до указу Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 № 3564-ІХ з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, вийшов із салону вказаного маршрутного таксі, обійшов його зі сторони дверей водія, після чого відкрив незачинені водійські двері вказаного маршрутного таксі №242 із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та заволодів чоловічою барсеткою чорного кольору з логотипом «BOSS» вартістю 250 гривень, що належить ОСОБА_7 , в якій знаходилися: чоловічий гаманець чорного кольору з логотипом «Baellerry» вартістю 350 гривень, грошові кошти в сумі 1029 гривень, один долар США курсом на 04.05.2029 - 39,53 гривень, 100 молдавських лей курсом на 04.05.2024 224 гривень; посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 марки БАЗ з р/н НОМЕР_4 ; банківська карта АТ «Універсал Банк» monobank № НОМЕР_5 ; банківська карта ukrgasbank № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська карта ukrgasbank № НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 ; банківська карта АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , які матеріальної цінності не представляють, що належали ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_3 намагався залишити місце події, однак його злочинні дії були помічені перехожими особами, які почали привертати увагу оточуючих та переслідувати останнього. ОСОБА_3 з метою доведення злочину до кінця та отримання можливості розпорядження чужим майном, розуміючи, що його злочинні дії, стали викриті перехожими, з місця вчинення злочину почав втікати, при цьому розпорядитися викраденим майном не встиг, оскільки невдовзі був затриманий працівниками поліції, та не зміг довести свої протиправні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За наведених обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.4 ст.186 КК України, а саме: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, та пояснив, що 04.05.2024 він дійсно знаходився в салоні зазначеного маршрутного таксі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Під час зупинки на вул.Преображенській у м.Одесі водій вийшов з салону. В цей час він помітив в салоні барсетку, яку забрав і пішов по Соборній площі. Услід за ним йшла свідок ОСОБА_8 , яка жодних вимог не пред`являла, утім, коли вона побачила співробітників поліції, то почала кричати: «Тримайте вора». Після цього він почав тікати, але його затримали та вилучили майно. Він почав тікати рефлекторно, подумав, що це працівники ТЦК. Обвинувачений не заперечує факт заволодіння майном потерпілого, утім вважає, що його дії підлягають кваліфікації за ст.15 ст. 185 ККУ, як замах на крадіжку.

Винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 який показав у суді, що 04.05.2024 року керував маршрутним таксі. На зупинці на вул. Преображенській навпроти будівлі Спасо-Преображенського кафедрального собору, він вийшов з кабіни. В цей час невідома дівчина повідомила, що якась особа вкрала його речі і за нею побігла її подруга. Він помітив відсутність барсетки і пішов вслід за викрадачем, якого одразу затримали працівники поліції. Викрадений гаманець знаходився у нього в кармані, барсетка валялась поруч, все майно йому повернули. Потерпілий також повідомив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, вважає за можливе призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала в суді, що раніше обвинуваченого ОСОБА_9 не знала. У травні 2024 року вона разом з подругою стояла на зупинці недалеко від Соборної площі у м.Одесі і побачила, як молодий чоловік виходить з маршрутки, тримаючи сумку. При цьому в нього випали грошові кошти. Вона їх підняла, наздогнала його і віддала, вважаючи, що це його власність. В цей час бабусі, які знаходились на автобусній зупинці, почали кричати, що він крадій. ОСОБА_10 відразу почав втікати, а вона побігла за ним і крикнула «стій». Останній обернувся, утім не зупинився і невдовзі викинув сумку. На її прохання працівники поліції, які знаходилися неподалік, відразу затримали обвинуваченого.

Письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 04.05.2024 року, згідно із яким в слідчим оглянуто зупинку міського транспорту «Преображенська-Грецька» по вул. Преображенська в м.Одесі зі сторони вул. Соборна площа, на момент огляду на зупинці знаходилося маршрутне таксі №242 р/нВН9981НМ. Під час огляду водій ОСОБА_7 пояснив, що із салону вказаного маршрутного таксі в нього 04.05.2024 року викрали барсетку чорного кольору з грошима та іншими предметами.

Протоколом огляду місця події від 04.05.2024 року, згідно із яким слідчим оглянуто прилеглу територію біля будинку №47 по вул Коблевська у м.Одесі, на момент огляду біля чорного паркану на відстані 24см від тротуару було виявлено купюру номіналом 50 гривень.

Протоколом огляду місця події від 04.05.2024 року, згідно із яким слідчим оглянуто прилеглу територію біля Одеського ліцею №121, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Льва Толстого,1. Біля сходів вказаного ліцею виявлено барсетку чорного кольору, а також затримано ОСОБА_3 .. В ході огляду затриманого при ньому виявлено гаманець чорного кольору, який з його слів він викрав у маршрутному таксі 04.05.2024 року.

Протоколом огляду предмету від 06.05.2024 року, в ході якого слідчим оглянуто чоловічу барсетку чорного кольору прямокутної форми фірми «BOSS», з пошкодженнями по всій поверхні, на момент огляду в ній матеріальні цінності не знаходилися. Також оглянуто сейф-пакет з чоловічим гаманцем чорного кольору фірми «Baellerry», з грошовими коштами в сумі 1029 гривень, один долар США, 100 молдавських лей, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 марки БАЗ з р/н НОМЕР_4 , банківську карту АТ «Універсал Банк» monobank № НОМЕР_5 , банківську карту ukrgasbank № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 , банківську карту ukrgasbank № НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 , банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 .

Протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 07.05.2024 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав свою барсетку чорного кольору прямокутної форми фірми «BOSS», на фото під №2, яку в нього разом з грошима викрав ОСОБА_3 04.05.2024 року.

Протоколом затримання ОСОБА_3 від 05.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 затримано о 21 годині 04.05.2024 року за адресою: м.Одеса, вул. Л.Толостого,1. В ході особистого обшуку у ОСОБА_3 вилучено чоловічий гаманець чорного кольору фірми «Baellerry», грошові кошти в сумі 1029 гривень, один долар США, 100 молдавських лей; посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 марки БАЗ з р/н НОМЕР_4 ; банківську карту АТ «Універсал Банк» monobank № НОМЕР_5 ; банківську карту ukrgasbank № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 ; банківську карту ukrgasbank № НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 ; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 .

Протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №000136 від 04.05.2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_3 перебував 04.05.2024 у стані алкогольного сп`яніння.

Речовими доказами:

-чоловіча барсетка чорного кольору прямокутної форми фірми «BOSS», яку викрав ОСОБА_3 з маршрутного таксі;

- чоловічий гаманець чорного кольору фірми «Baellerry», грошові кошти в сумі 1029 гривень, один долар США, 100 молдавських лей, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 марки БАЗ з р/н НОМЕР_4 , банківська картка АТ «Універсал Банк» monobank № НОМЕР_5 , банківська картка ukrgasbank № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка ukrgasbank № НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , які знаходились у викраденій ОСОБА_3 барсетці потерпілого.

Аналіз доказів, висновки суду та мотиви зміни правової кваліфікації.

Надані стороною захисту докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Так потерпілий водій маршрутного таксі ОСОБА_7 показав, що під час зупинки він залишив салон транспортного засобу та відволікся. В цей час ОСОБА_11 , непомітно для нього, утім будучи поміченим оточуючими, заволодів його барсеткою, в якій знаходилися грошові кошти, гаманець і інші особисті речі, та намагався залишити місце події. Його почала переслідувати перехожа дівчина. Після цього обвинуваченого затримали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_8 в суді підтвердила факт переслідування обвинуваченого. Зазначила, що спочатку вважала, що викрадені речі належать ОСОБА_10 , та навіть підняла з тротуару грошові кошти і віддала йому. Утім потім почула крики «тримайте крадія» і почала йти за ним, вимагаючи щоб він зупинився. Утім ОСОБА_10 лише подивися у її бік і прискорив рух, далі викинув барсетку. Вона миттєво покликала на допомогу працівників поліції, які відразу його затримали.

Згідно із протоколом затримання у обвинуваченого вилучено гаманець, грошові кошти і інші особисті речі потерпілого.

Барсетку знайдено неподалік під час огляду місця події.

Усі вилучені речі долучені до справи в якості речових доказів.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідка, перевіривши письмові докази, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину мала місце, а винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст.186 ККУ, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд вважає, що наведені докази у їх сукупності, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення відкритого викрадення майна потерпілого за наведених обставин.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого стороною обвинувачення, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України.

Аналіз доказів, дає підстави прийти до висновку, що обвинувачений, хоча спочатку і мав намір на таємне заволодіння майном потерпілого, утім під час вчинення злочину, був помічений оточуючими, які повідомили про це свідка ОСОБА_12 .. Остання в свою чергу невідкладно вжила заходів щодо його переслідування і голосно кричала щоб він зупинився. ОСОБА_3 бачив, як його наздоганяє вказана особа, після цього лише прискорив рух та безпосередньо перед затриманням викинув барсетку, а гаманець і грошові кошти залишилися при ньому.

Тобто обвинувачений не встиг довести до кінця свої протиправні дії і розпорядитися викраденим майном, оскільки через невеликий проміжок часу, який обраховується хвилинами, постійно перебуваючи в полі зору свідка ОСОБА_8 , яка його переслідувала, знаходячи на відносно не великій відстані від місця події (близько сотні метрів), відразу був затриманий працівниками поліції.

Об`єктивної можливості розпорядитись чи користуватись викраденим у обвинуваченого не було, оскільки його дії постійно були в полі зору особи, що його переслідувала та сприяла його затриманню.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але грабіж не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, утім не доведені до кінця належить кваліфікувати як закінчений замах грабіж.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 335/1893/16-к, провадження № 51-437км18.

Водночас стороною обвинувачення зазначені дії ОСОБА_3 необґрунтовано були кваліфіковані за ч.4 ст. 186 ККУ, як закінчений злочин.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що в даному випадку мав місце замах на злочин, та змінює правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 з ч.4 ст. 186 КУ на ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 ККУ: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

Щодо призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України є тяжким злочином проти власності, який карається лише позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Суворість покарання зумовлена не характером протиправних дій особи і наслідками, а тією лише обставиною, що злочин вчинено в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 є особою молодого віку, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітнього сина 2021 року народження, у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має частково невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

Тяжких наслідків для потерпілого не наступило, викрадене майно йому повернуто у повному обсязі. В судовому засіданні потерпілий просив суд не позбавляти обвинуваченого волі та зазначив що не має до нього жодних претензій.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікаря нарколога, зловживання ним наркотичними засобами - немає.

Водночас обвинувачений перебуває на обліку з 01.02.2026 року у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ОМР з приводу психічного та поведінкового розладу внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками. Очевидно, що залежність від алкоголю, сприяла вчинення даного злочину.

Обвинувачений фактично визнав свою вину у вчиненні злочину, надавши відповідні показання, хоча і не погодився з кваліфікацією інкримінованого йому злочину, вважаючи, що вчинив крадіжку. Його поведінка під час кримінального провадження свідчить про те, що він усвідомлює свою відповідальність і критично ставиться до свого вчинку.

Суд враховує обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, наступні: наявність на утриманні малолітнього сина 18.08.2021 року народження, відсутність тяжких наслідків та претензій з боку потерпілого, усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, особу винного, його ставлення до вчиненого, думку потерпілого, вказані пом`якшуючі обставини, які в сукупності істотно знижують ступінь вчиненого, приймаючи до уваги не виправдану суворість передбаченого санкцією ч.4 ст. 186 ККУ покарання і його непропорційність вчиненим ОСОБА_3 протиправним діям, суд вважає за необхідне застосувати дію ч.1 ст. 69 ККУ та призначити обвинуваченому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі. За встановлених обставин, на думку суду, таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Остаточне покарання обвинуваченому необхідно визначити з урахуванням положень ст. 71 ККУ, приєднавши частково не відбуте ним покарання у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі за попереднім вироком.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-186 КК України, ст. 1-379 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 ККУ приєднати частково не відбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.12.2021 року, визначивши остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період часу з 04.05.2024 року по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , тобто з 04.05.2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

-чоловіча барсетка чорного кольору, гаманець чорного кольору фірми «Baellerry», грошові кошти в сумі 1029 гривень, один долар США, 100 молдавських лей; посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 марки БАЗ з р/н НОМЕР_4 ; банківська картка АТ «Універсал Банк» monobank № НОМЕР_5 ; банківська картка ukrgasbank № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка ukrgasbank № НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

-блокнотний лист у клітинку розмірами 14,5х10 см на якому міститься нанесений напис кульковою ручкою синього кольору «04.05.2024р. 16х20,18х10, 7х50, 32х5,8х2, 3х1 грн-мої»- зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_13

11.12.2024