Справа № 192/930/25
Провадження № 1-кс/192/123/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Правобережної оружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000213 від 14 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 14 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу с. Тритузне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області, реалізовуючи раптово виниклий протиправний умисел, направлений на напад ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, а саме: мобільним телефоном «Tecno», поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, із корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, здійснив напад на ОСОБА_6 з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Скориставшись пригніченим станом ОСОБА_6 витягнув з кишені куртки потерпілого мобільний телефон «Tecno» та залишив місце вчинення злочину, завдавши потерпілому майнову шкоду.

Відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2025 року за №0000213 та 15 квітня 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, вчинений в умовах воєнного стану.

14 квітня 2025 року підозрюваного було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 15 квітня 2025 року під час особистого обшуку у ОСОБА_5 вилучено канцелярський ніж червоного кольору, що належить підозрюваному.

У клопотанні вказано, що з метою збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження та внесення в них непоправних змін, що може негативно вплинути на мету досудового розслідування, а саме: встановлення або спростування обставин, котрі б вказували на вчинення кримінального правопорушення та наявності або відсутності в діях тих чи інших осіб складу кримінального правопорушення слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Власник майна в судове засідання не з`явився. Згідно поданих заяв слідчий, ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 просили проводити судовий розгляд без їх участі. ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що останнє підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 14 квітня 2025 рокубули внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000213 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 187 КК України - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, вчинений в умовах воєнного стану.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 14 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу с. Тритузне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області, реалізовуючи раптово виниклий протиправний умисел, направлений на напад ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, а саме: мобільним телефоном «Tecno», поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, із корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, здійснив напад на ОСОБА_6 з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Скориставшись пригніченим станом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 витягнув з кишені куртки потерпілого мобільний телефон «Tecno» та залишив місце вчинення злочину, завдавши потерпілому майнову шкоду.

Постановою слідчого від 15 квітня 2025 року канцелярський ніж червоного кольору, що належить підозрюваному, було визнано речовим доказом, який поміщено до спец пакету №ICR0058219, а згідно протоколу обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України від 15 квітня 2025 року вилучений до ВП № 1.

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У даному випадку, слідчий суддя вважає, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження або внесення в них неправомірних змін, яким є канцелярський ніж, оскільки іншим способом зберегти речові докази, інакше як шляхом арешту - неможливо.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Правобережної оружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000213 від 14 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на канцелярський ніж червоного кольору, поміщений до спец пакету №ICR0058219 та вилучений до ВП 1 ДРУП № 1, який був вилучений під час обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України від 15 квітня 2025 року, користувачем та власником якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем/слідчим в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1