В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/4906/24

Провадження № 1-кп/0285/297/25

15 січня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000757 від 03.08.2024

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Кикова, Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, який не працює, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2024 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 прийшов до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 та зайшовши на подвір`я будинку постукав у вхідні двері і викликав ОСОБА_5 на вулицю.

Коли ОСОБА_5 вийшов на поріг свого будинку, відкривши вхідні двері, під час спілкування з останнім у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник злочинний умисел направлений на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Діючи без відриву у часі та в даному ж місці, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, стоячи на порозі будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосовуючи фізичну силу, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , після чого схопив руками його за одяг та силою рук витягнув на подвір`я будинку та повалив на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 наблизився до лежачого на землі ОСОБА_5 та зі значною силою прикладання наніс йому не менше 10 ударів руками і ногами по голові та тулубу, заподіюючи йому тілесні ушкодження.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на задньо-боковій поверхні грудної клітини зліва у середній та нижній частині, перелому заднього відростку 8-го ребра зліва, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім того, у результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді множинних синців в лівій скуловій ділянці, в ділянці нижньої щелепи зліва, на носі, навколо лівого ока, на правій щоці, на підборідді, на лобі справа, у правій висково-скуловій ділянці, в тім`яній ділянці справа, зліва, на внутрішній поверхні правого плеча (2), в лівій лопатковій ділянці, в лівій підлопатковій ділянці, в ділянці тіла грудини та правого грудного м`яза, в ділянці лівого грудного м`яза, в ділянці мечеподібного відростка з переходом на надчеревну ділянку, на животі справа, на лівій боковій поверхні грудної клітини у нижній частині, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 , тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. В судовому засіданні ОСОБА_4 попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 .

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 20.06.2024 близько 00:3 год. почув стукіт у двері, відкривши їх побачив ОСОБА_4 , який відразу наніс йому удар кулаком по обличчю, внаслідок чого він впав на землю. Після цього ОСОБА_4 продовжував наносити йому численні удари руками та ногами по різних частинах тулубу. Кількість ударів точно не пам`ятає, однак їх було не менше п`яти. Просить обвинуваченого суворо не карати.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також варта уваги позиція потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, просить суворо не карати.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66-68 КК України, ст.ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю на 1 (один) рік шість місяців.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1