Справа № 173/11/25
Номер провадження1-кп/173/100/2025
10 лютого 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби під час мобілізації, стрільця 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і діє по теперішній час.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 308 від 01.11.2024 року, ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти власності з наступних обставин.
08 грудня 2024 року, о 14 год 28 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку громадянина ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на столі мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Саlаху А05», що належить вищезазначеному та поряд з ним фрагмент аркушу, на якому було зазначено пароль та логін від застосунку «Приват24», у результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника мобільного телефону, взяв його до рук та здійснив вхід у застосунок «Приват24». Після чого, ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, з карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк», що належить громадянину ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів у сумі 15 000 грн на власний картковий рахунок, та покинув будинок та територію домоволодіння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 15 000 грн. 00 коп.
Потерпілий ОСОБА_6 про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, просив призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у його відсутність.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, щиро розкаюється, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які як пом`якшують, так і обтяжують відповідальність обвинуваченого, його ставлення до скоєного, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та вирішити питання щодо речових доказів.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 21.01.2025, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Проте висновок досудової доповіді має рекомендаційний характер.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ЗСУ під час мобілізації, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, корисний мотив скоєного злочину, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого. За таких підстав суд вважав можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_5 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1