УХВАЛА

про арешт тимчасово вилученого майна

Справа № 621/147/25

Провадження № 1-кс/621/46/25

28 січня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 (не з`явився),

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 ,

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000582 від 16.09.2024, внесеного до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 16.09.2024 до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що гр. ОСОБА_8 займається збутом особливо небезпечної психотропної речовини на території Слобожанської ОТГ.

16.09.2024 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000582 за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.01.2025 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: шприц з вмістом прозорої рідини, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046197; мобільний телефон «Моторола XT 2345-3», який поміщено до полімерного пакета НПУ ICR 0046200; ваги електронні в кількості 3 штук, поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046195; паперовий згорток зеленого кольору з вмістом сухої порошкоподібної речовини білого кольору, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046202; паперовий згорток білого кольору з вмістом сухої порошкоподібної речовини білого кольору, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046199; паперовий згорток рожевого кольору з вмістом сухої речовини зеленого кольору, який поміщено до полімерного пакета НПУ з пояснювальним написом; листи паперу білого та зеленого кольорів, які поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046204; грошові кошти в сумі 2114 гривень наступними купюрами: 500 гривень - ЄН 4797965; 200 гривень - ЕЗ 8273443; 200 гривень - ЄЗ 7520541; 200 гривень - ДБ 5161555; 200 гривень - ГЗ 8917007; 100 гривень - ЗА 4748506; 100 гривень - ЯВ 3376797; 100 гривень - ЕЄ 7945617; 50 гривень - АВ 5764808; 50 гривень - ФВ 8321334; 50 гривень - ЕА 4506874; 50 гривень - АЕ 5770015; 50 гривень - ЕБ 2304546; 50 гривень - ЕВ 0121695; 20 гривень - AM 3476894; 20 гривень - ЕЗ 6341287; 20 гривень - ЮА 3534790; 20 гривень - АЛ 6868712; 20 гривень - ЕВ 5055802; 20 гривень ЕЄ 0504540; 20 гривень - ЄА 1061036; 20 гривень - ЕЕ 9832712; 10 гривень - ЮГ 9151988; 10 гривень - ЮА 0216154; 10 гривень - ЮЕ 4998594; 10 гривень - ЮД 7898738; 10 гривень - ЮЕ 1933986; 2 гривні - ПД 0543475; 2 гривні - ПД 9755486, які поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046203.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення статтями 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому. Просив його задовольнити.

Підозрювана заперечувала частково задоволення клопотання. Просила відмовити в частині накладення арешту на телефон та ваги. Пояснила, що ваги їй подарували.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_9 підтримав думку підзахисної. Вважав за недоцільне накладення арешту на телефон та ваги.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. ч. 3-5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема й арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

В обґрунтування доводів клопотання слідчим надано копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000582 від 16.09.2024за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 статті 307 Кримінального кодексу України, рапорту ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, протокол огляду грошових коштів, протокол обшуку, постанови про визнання предметів в якості речових доказів та передачу їх на зберігання (а.с.1-12).

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Згідно вимог пунктів 1, 3 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Санкцією за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України,СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:

-шприц з вмістом прозорої рідини, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046197;

-мобільний телефон «Моторола XT 2345-3», який поміщено до полімерного пакета НПУ ICR 0046200;

-ваги електронні в кількості 3 штук, поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046195;

-паперовий згорток зеленого кольору з вмістом сухої порошкоподібної речовини білого кольору, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046202;

-паперовий згорток білого кольору з вмістом сухої порошкоподібної речовини білого кольору, який поміщено до полімерного пакету НПУ ICR 0046199;

-паперовий згорток рожевого кольору з вмістом сухої речовини зеленого кольору, який поміщено до полімерного пакета НПУ з пояснювальним написом;

-листи паперу білого та зеленого кольорів, які поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046204;

-грошові кошти в сумі 2114 гривень наступними купюрами: 500 гривень - ЄН 4797965; 200 гривень - ЕЗ 8273443; 200 гривень - ЄЗ 7520541; 200 гривень - ДБ 5161555; 200 гривень - ГЗ 8917007; 100 гривень - ЗА 4748506; 100 гривень - ЯВ 3376797; 100 гривень - ЕЄ 7945617; 50 гривень - АВ 5764808; 50 гривень - ФВ 8321334; 50 гривень - ЕА 4506874; 50 гривень - АЕ 5770015; 50 гривень - ЕБ 2304546; 50 гривень - ЕВ 0121695; 20 гривень - AM 3476894; 20 гривень - ЕЗ 6341287; 20 гривень - ЮА 3534790; 20 гривень - АЛ 6868712; 20 гривень - ЕВ 5055802; 20 гривень ЕЄ 0504540; 20 гривень - ЄА 1061036; 20 гривень - ЕЕ 9832712; 10 гривень - ЮГ 9151988; 10 гривень - ЮА 0216154; 10 гривень - ЮЕ 4998594; 10 гривень - ЮД 7898738; 10 гривень - ЮЕ 1933986; 2 гривні - ПД 0543475; 2 гривні - ПД 9755486, які поміщені до полімерного пакета НПУ ICR 0046203,

вилучені за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачеві), прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Текст ухвали складено 28.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1