28 січня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка Запорізької області, громадянина України, українця, який здобув середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, військовослужбовця, перебуває на посаді розвідника-оператора 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу, розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний по мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 30 листопада 2024 року у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_5 діючи умисно, незаконно придбав гранату РГ-42, оснащену підривачем УЗРГМ, яку без встановленого законом дозволу почав зберігати за місцем мешкання та носити з собою в кишені.
В ході проведення огляду ділянки місцевості біля буд. 21А по вул. Сталеварів, в м. Запоріжжя, було виявлено та вилучено:
-предмет циліндричної форми який являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати типу РГ-42 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 110-120 г.;
-предмет циліндричної форми є накольним механізмом (підривальним пристроєм) уніфікованого підривача дистанційного дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, вибухових речовин не містить;
-наданий на дослідження предмет циліндричної форми є бойовим запалом підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ2) промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г., азид свинцю масою 0,2 г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.
Наданий на дослідження накольний механізм підривача УЗРГМ в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим запалом підривача УЗРГМ є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху).
Наданий на дослідження корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГ-42 в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ є бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГ-42 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.
Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене в умовах воєнного стану (розбій) та ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
01.12.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.
01.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України.
30.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.01.2025 включно.
Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 27.01.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців до 01.03.2025.
Посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено під час вирішення питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та те, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою неможливо з об`єктивних причин, слідчий просить продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Захисник та підозрюваний не заперечували проти клопотання слідчого.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
01.12.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.
01.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.01.2025 включно.
30.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.
Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 27.01.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців до 01.03.2025.
Досудове розслідування не завершено.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи. Разом з тим, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 01.12.2024, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.11.2024, протоколах допиту потерпілої та свідків, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі огляду предмету від 17.12.2024, протоколі проведення слідчого експерименту від 24.12.2024.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
Сукупність фактичних даних, що містяться в доданих до клопотання документах, дає слідчому судді підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому правопорушень є вірогідною, а сукупність зібраних доказів достатньою для повідомлення йому про підозру у їх вчиненні.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, достовірності, належності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
З урахуванням особи підозрюваного, відсутності у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості у вчинені інкримінованих злочинів, доводи сторони обвинувачення про те, що у разі незастосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, останній може переховуватись від органу досудового слідства або суду, є переконливими.
Ймовірним є й ризик незаконного впливу підозрюваним на потерпілу та свідків, оскільки наразі жоден із свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як Кримінальним процесуальним кодексом України встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). З огляду на викладене, цілком ймовірно, що будучі обізнаним про анкетні дані свідків, підозрюваний може здійснювати на них протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення кримінальної відповідальності.
З огляду на обставини кримінального правопорушення, викладені у клопотанні слідчого та повідомлені прокурором в судовому засіданні, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також продовжує існувати, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити інше аналогічне правопорушення.
На переконання слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, зокрема застава, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не унеможливлять вчинення ним перешкод кримінальному провадженню.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Сукупний строк тримання підозрюваного під вартою не виходить за межі, визначені п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України.
Стороною обвинувачення також доведено існування об`єктивних обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
З огляду на викладене, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 березня 2025 року включно на умовах, визначених ухвалою слідчого судді від 04.12 2024 року.
Визначити строк дії ухвали до 01 березня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 28 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1