ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000013 від 13.03.2017 р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 грудня 2024 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернівців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , українця, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду Чернівецької області від 18.12.2024 року задоволено клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення,

ЄУНСС: 727/3246/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Номер провадження: 11кп/822/440/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, строк їх тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 14 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, або з правом внесення застави у справі, як альтернативного запобіжного заходу.

Стверджує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, з якою він категорично не погоджується.

Вказує, що він більше трьох років утримується під вартою.

Зазначає, що зі змісту клопотання прокурора вбачається, що в ньому не зазначено в чому полягає доведеність ризиків для такого виняткового запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України, як тримання під вартою та не наведено доказів наявності таких.

Вважає, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням прокурора, які жодним чином не підтверджені.

Звертає увагу суду на те, що дане кримінальне провадження розглядається вже більше восьми років, а також те, що у нього є матір похилого віку, яка потребує його догляду.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених у них, а ухвалу районного суду скасувати, міркування прокурора ОСОБА_5 , який просив апеляційну скаргу, як необґрунтовану залишити без задоволення, а ухвалу суду, як законну - без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала районного суду відносно обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, - не переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000013 від 13.03.2017 р. за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою останнього та продовжено строк його тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 14 лютого 2025 р., без визначення розміру застави.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останнього, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, відносно ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, санкція одного з яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна); а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, на утриманні ОСОБА_6 перебуває неповнолітня дитина та матір похилого віку, хоча і мають місце, однак не є визначальними і безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тривалість судового розгляду та тривале перебування ОСОБА_6 під вартою в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з-під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на тяжкість кримінально караних діянь у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , обґрунтованість доказів того, що саме він вчинив кримінальні правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апеляційної скарги апелянта їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Отже, висновок районного суду про виправданість подальшого тримання, зокрема, ОСОБА_6 під вартою є обґрунтованим, а посилання обвинуваченого, що суд при прийнятті рішення не в повній мірі урахував всі дані про нього, передбачені ст. 178 КПК України, таких висновків районного суду не спростовують.

Тому, доводи апелянта про необхідність змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, який не пов`язаний з утриманням під вартою, слід залишити поза увагою.

Також районний суд, керуючись п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив обвинуваченому, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечними і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому, як про це проси апелянт.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 404, 407, 418, 419, 422-1, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 грудня 2024 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України щодо продовження строку тримання під вартою, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3