№ 1-кп/183/1036/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001359 від 14.10.2023 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 04.04.2005 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 185, 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 07.08.2007 звільнений з Жовтоводської виправної колонії №26 на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.07.2007 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 3 дні;

- 24.04.2009 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2005, до відбуття призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з урахуванням тримання під вартою з 31.10.2008 до 03.11.2008; 30.05.2012 звільнений з Софіївської виправної колонії №45 на підставі постанови Софіївського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2012 на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання - 11 місяців 10 днів;

- 16.08.2016 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.11.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2016 остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2016, до відбуття призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі. 21.09.2018 звільнений з Софіївської виправної колонії №45 на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання - 1 рік 3 місяці 7 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

21 вересня 2023 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 , а саме у квартирі, яка належить ОСОБА_5 , та яка надала дозвіл останньому на тимчасове проживання в ній. В цей час та місці у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray 6 GB RAM 128 GB ROM» сірого кольору, який належить ОСОБА_5 та знаходився у вітальній кімнаті на тумбі біля телевізору.

Реалізуючи свій зазначений вище раптовий умисел, перебуваючи у вказаний час та місці ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 була відсутня у квартирі за вказаною адресою, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, перебуваючи в приміщенні вітальної кімнати квартири, розташованої за вказаною адресою, підійшов до тумби, що розташована біля телевізора, з якої взяв мобільний телефон марки «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray 6 GB RAM 128 GB ROM» сірого кольору, який знаходився на тумбі біля телевізору, та який належить ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5883 гривні 33 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що завдана потерпілій шкода не відшкодована.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, а також відсутність негативної характеристики з місця його проживання.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутністю обставин, які обтяжують його, а також думки потерпілої, яка у своїй заяві не наполягала на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 956, 00 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/113-23/3835 від 27.10.2023).

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- договір № 745-23011753 від 21.09.2023, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- жіночу куртку бежевого кольору, штани бежевого кольору, жіночу сукню чорного кольору, футболку чорного кольору, жіночу сумку чорного кольору, жіночу сумку зеленого кольору, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 956 гривень 00 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1