Справа № 192/3531/24
Провадження № 1-в/192/28/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області заяву засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений звернувся до суду з заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України у зв`язку з тим, що він вироками засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, а вказані діяння декриміналізовані.

Прокурор вважав, що заява засудженого підлягає частковому задоволенню, а саме вважав, що декриміналізованим є діяння за вироком від 2018 року та один епізод за вироком від 2020 року.

У судове засідання представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21» не з`явився. Згідно поданої заяви просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Суд, вислухавши пояснення прокурора та засудженого, дослідивши додані до заяви матеріали вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення 10 листопада 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 999 гривень 84 копійки. На підставі ч. 4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2017 року остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений до 3 років позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185. Ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає за епізодом від 23 липня 2018 року - 7 207 гривень 20 копійки; за епізодом від 07 серпня 2018 року - 2 974 гривні 40 копійок, за епізодом від 31 серпня 2018 року - 6 214 гривень 86 копійок, за епізодом від 12 жовтня 2018 року - 3 141 гривня 66 копійок, за епізодом від 05 лютого 2019 року - 1 845 гривень 87 копійок.

Покарання за вказаним вироком призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Також на підставі ст. 71 КК України було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року та остаточно призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Також судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року ОСОБА_3 був засуджений до 5 років позбавлення волі за вчинення 10 лютого 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 12 219 гривень 60 копійок. На підставі ст. 71 КК України було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року та остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Крім того судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року ОСОБА_3 був засуджений до 5 років позбавлення волі за вчинення в лютому 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 4 083 гривні 89 копійок. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року та остаточно призначено 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України станом на 10 листопада 2017 року не перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян. Тому вказане діяння є декриміналізованим та ОСОБА_3 слід негайно звільнити від покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року.

Також судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 15 ч. 2 ст.185 КК України станом на 05 лютого 2019 року не перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян. Тому вказане діяння також є декриміналізованим та ОСОБА_3 слід негайно звільнити від покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року в частині призначення покарання за епізодом від 05 лютого 2019 року.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України за вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року перевищувала на час вчинення злочинів 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян, тому вказані діяння не є декриміналізованими.

Тому суд вважає, що заява засудженого підлягає лише частковому задоволенню, оскільки його слід звільнити від покарання призначеного лише вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року та за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року в частині призначення покарання за епізодом від 05 лютого 2019 року.

В іншій частині заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2018 року в частині засудження до 3 років позбавленні волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року в частині засудження до 1 року позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 05 лютого 2019 року), відмовивши в задоволенні іншої частини заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1