Справа № 502/758/25
УХВАЛА

16 квітня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області клопотання начальника СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 14.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Своє клопотання мотивує тим, що 14.04.2025 до відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення начальника водної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про те, що 14.04.2025 під час здійснення спільних рибоохоронних заходів на 11 км Очаківського гирла р. Дунай виявлено човен типу «Каюк» з бортовим реєстраційним номером НОМЕР_1 , в якому знаходились рибалки ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які здійснювали промисел без дозвільних документів.

Вищевказані відомості, 14.04.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та розпочато досудове розслідування..

Просить суд клопотання задовольнити та накласти арешт на дерев`яний човен типу «Каюк» з бортовим реєстраційним номером НОМЕР_1 , судновласником якого є ОСОБА_8 та яким фактично користується ФОП « ОСОБА_5 ».

В судовому засідання дізнавач клопотання підтримав у повному обсязі.

Заслухавши дізнавача, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 2ст. 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 1ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Встановлено, що 15.04.2025 начальник СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звертався до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням про надання дозволу на обшук, погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у вказаному кримінальному провадженні № 0000044 від 14.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 15.04.2025 у задоволенні клопотання про надання дозволу на обшук відмовлено.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Отже, враховуючи відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на обшук, який був проведений до постановлення такої ухвали, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, та відповідно були вилучені речові докази, такі та інші докази, отримані в такому разі є недопустимими в силу приписів останнього речення ч. 3 ст. 233 КПК України, відповідно і подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за вказаних обставин не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 233 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняначальника СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 14.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.

Тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 14.04.2025, підлягає негайному поверненню особі, у якої його вилучено.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1