Справа № 127/1852/25
Провадження № 1-кс/127/875/25
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до документів.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001935 від 05.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом можливого шахрайського заволодіння земельними ділянками на підставі підроблених документів, шляхом переоформлення права власності на земельні ділянки, які є невитребувані, в ході здійснення якого виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, однак про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялось завчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну адресу.

Відповідно до частини четвертої статті 163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що саме по собі неприбуття слідчого чи прокурора у судове засідання для розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів не є перешкодою для розгляду даного клопотання, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд клопотання без участі прокурора. Неприбуття ж за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття також не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Статтею 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

За приписами частини другої статті 160 КПК України у клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, слідчим відділом Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001935 від 05.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що шляхом подачі головами сільських рад на реєстрацію до Спадкового реєстру дублікатів заповітів від імені померлих осіб та видачі дублікатів заповітів визначеним особам, які у подальшому, звертаються до приватних нотаріусів з метою відкриття спадкових справ та набувають право власності на невитребувані земельні ділянки, які розташовані на території та розташовані на території Вінницького та Тиврівського районів Вінницької області.

Право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи й охоплює як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до його форми й порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту.

Якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

Відповідно до п. 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.11.2011 № 3306/5, посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2011 № 491, посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв про реєстрацію.

Як зазначено слідчим у клопотанні, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме до книги для реєстрації нотаріальних дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , книги заповітів або вчинення реєстраційних дій з 01.01.2022 по дату винесення ухвали.

Проте, єдиним документом, який додано слідчим до клопотання, та у якому міститься інформація про ймовірне вчинення кримінального правопорушення це рапорт від начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 капітана поліції ОСОБА_5 від 04.12.2024.

Однак, суд звертає увагу на те, що рапорт є неналежним доказом на підтвердження відповідних обставин, оскільки, відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі ІНФОРМАЦІЯ_5 , затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.08.2012 №747, рапорт належить до внутрішніх документів ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, надаючи оцінку обґрунтованості клопотання слідчого та наявності підстав для його задоволення слідчий суддя враховує наступне.

Частиною другою статті 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Відповідно до частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а також шляхом проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів. (ч. 2 ст. 131 КПК)

Відповідно до статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

В той же час, за правилами встановленими частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною шостою статті 132 КПК України закріплено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, як зазначено вище та встановлено судом, клопотання слідчого про тимчасовий доступ до документів не містить посилань на докази та до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а відтак слідчим не додано доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В цьому контексті суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень статті 2 КПК України, загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Однак, з огляду на зазначені вище обставини слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні про тимчасовий доступ не зазначено та не доведено, що інформація у документах, про доступ до яких клопоче слідчий, сама по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

З огляду на наведене слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 26, 36-39, 110, 131, 132, 159, 160, 163, 164, 214, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів - відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя