Справа № 522/1188/25
Номер провадження:1-кп/521/1321/25
УХВАЛА

13 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №522/1188/25 відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чорноморськ Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловила думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисники, кожен окремо, не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт, разом із додатками, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає, обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Одночасно з цим, судом на обговорення було поставлено питання про об`єднання вказаного кримінального провадження з іншим, яке перебуває на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (справа №521/19354/24, провадження №1-кп/521/1170/25), із метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Прокурор ОСОБА_4 вважала, що питання про об`єднання кримінальних проваджень є передчасним, вказала, що його потрібно вирішувати під час судового розгляду.

Обвинувачений та його захисники, кожен окремо, не заперечували проти об`єднання вказаних кримінальних проваджень в єдине провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 217 КПК України закріплює, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Крім цього, суд виходить з того, що в даному випадку вбачається необхідність в об`єднанні матеріалів кримінальних проваджень в одне, так як обидва провадження стосуються один і тих самих подій, і дане об`єднання позитивно вплине на повноту судового розгляду.

Також, у судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Зокрема, захисник вказав, що на даний час ризики, втратили свою актуальність, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання на території України та міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим обвинувачений буде здатний належним чином виконувати процесуальні обов`язки, покладені на нього судом, у випадку обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 також просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, вказала на наявність ризиків, які продовжують існувати, та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, надала письмові заперечення.

Прокурор ОСОБА_3 також заперечувала проти задоволення клопотання захисника та просила суд продовжити застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.04.2025.

Частина 1 ст. 177 КПК України закріплює, що метою застосування запобіжного заходу (будь-якого) є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (рішення ЄСПЛ в справі «Тодоров проти України»).

Оцінюючи вірогідність вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, яку суд розглядає у сукупністю з доводами прокурора, суд приходить до переконання, що доводи, наведені прокурором, по суті є припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах, тому суд вважає, що під час розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 надано достатньо обґрунтовування доцільності зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт в нічний час доби.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, що підтверджується актом, складеним головою ОСББ «Мирний 30». Також, останній одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання та є інвалідом ІІ групи, що підтверджується наданими захисником копіями документів.

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від суду, суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а лише у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справі «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року визначив, що тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Ризик переховування обвинуваченого від суду, поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та його соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування, і судом, хоча й існує, однак, зі сплином часу є малоймовірним.

Також, не достатньо обґрунтованим для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки такий незаконний вплив прокурором, на думку суду, не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст. 55,66 КПК України, свідки та потерпілий мають право на забезпечення їх безпеки у передбачених законом випадках.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватими; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан обвинуваченого; відсутність судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Третьяков проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що були встановлені обставини, які суттєво зменшують ступінь ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, а тому суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-315, 369-372 КПК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів відосно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, на 10 годину 30 хвилин 19 березня 2025 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси за участю прокурора, обвинуваченого, його захисників.

Клопотання про об`єднання вказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (справа №521/19354/24, провадження №1-кп/521/1170/25), - задовольнити.

Кримінальне провадження №1-кп/522/1321/25, справа №522/1188/25 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, об`єднати в єдине провадження з кримінальним провадженням №521/19354/24, №1-кп/521/1170/25 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Привласнити справі єдиний номер №521/19354/24, №1-кп/521/1170/25.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , - задовольнити.

Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_5 , із забороною обвинуваченому залишати житло в період з 22 години 00 хвилини по 06 годину 00 хвилину, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки строком на два місяць (60 днів), передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 11.05.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_11