Номер справи 703/290/22
УХВАЛА

15 січня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обраного щод обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000382 від 22 травня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року скасовано вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

05 вересня 2024 року ухвалою Черкаського апеляційного суду подання в.о. голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_6 щодо вирішення питання про направлення матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції залишено без задоволення, а матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України повернуто до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду.

20 вересня 2024 року, на підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане кримінальне провадження передано для розгляду по суті судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року вказане кримінальне провадження суддею ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

03 жовтня 2024 року ухвалою суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2024 року, закінчується 18 січня 2025 року. Провести судовий розгляду даного кримінального провадження до строку закінчення вказаного запобіжного заходу неможливо. Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, та приймаючи до уваги, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, а саме: перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, можливе переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений не одружений, не працює, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими він безпосередньо знайомий, які ще не давали суду показань; вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий, за що судимість в законному порядку не знята та не погашена; продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, оскільки органом досудового розслідування встановлено систематичний збут обвинуваченим наркотичних засобів за місцем проживання, який є його єдиним джерелом доходу, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. При цьому, не заперечував проти визначення обвинуваченому розміру застави у виді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який, на їх думку, забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. При цьому, захисник зазначив, що обвинувачений має постійно місце проживання та міцні соціальні зв`язку, натомість прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, просив врахувати, що на даний час письмові докази у кримінальному провадженні судом дослідженні, чинити тиск на свідків та ухилятися від суду обвинувачений не буде, при цьому внаслідок тривалого перебування під вартою у обвинуваченого загострилися і хронічні хвороби, серед яких тяжке невиліковне захворювання хронічний вірусний гепатит «С». У разі, якщо суд дійде висновку про доцільність продовження строку застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив визначити розмір застави у виді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час судового засідання, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року вирішено, зокрема обрати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 жовтня 2024 року включно.

Вирішуючи питання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, Черкаський апеляційний суду у вказаній ухвалі зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на підставі існування яких застосовувався попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою, а у подальшому продовжувався, не зменшилися, та продовжують існувати. При цьому тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та дані про його особу не дають колегії суддів підстави для застосування щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Строк дії вказаного запобіжного заходу продовженого ухвалами Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під час судового розгляду кримінального провадження та його дія закінчується 18 січня 2025 року.

Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин.

При цьому, під час судового засідання судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжче з яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочини, та за який згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від шести до десяти років, при цьому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальної, за що судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, а також тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисних злочинів, що об`єктивно вказує на існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення. На існування такого ризику вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання, а також вчинення ним раніше злочинів проти власності.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він, зі зміною запобіжного заходу, буде переховуватися від суду та уникати явки у судові засідання, що призведе до надмірного затягування розгляду кримінального провадження, яке, внаслідок скасування двох вироків суду першої інстанції перебуває на розгляді тривалий час.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення його покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які до даного часу судом не допитані. При цьому, враховуючи, що обвинуваченому відкриті матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних свідків, в тому числі місце їх проживання, та приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше був засуджений за вчинення злочинів з застосуванням насильства, не виключається можливість поза процесуального спілкування обвинуваченого з свідками, а також здійснення на них як фізичного, так і морального тиску з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування кримінального провадження.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні 14 серпня 2024 року Черкаським апеляційним судом обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні під час судового розгляду судом першої інстанції, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 18 січня 2025 року, слід продовжити на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят діб.

При цьому, посилання сторони захисту, як на підставу для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, на наявність у обвинуваченого хронічного вірусного гепатиту «С», який загострився внаслідок тривалого його перебування під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки доказів загострення такого захворювання матеріали провадження не містять, при цьому, відповідно до листа Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській області, обвинувачений ОСОБА_4 , за час перебування в установі пройшов належні лабораторні та інструментальні методи обстеження із застосування телемедичного обстеження, отримує специфічне противірусне лікування, на даний час загальний стан задовільний та невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ не потребує.

Як вбачаться з ухвали Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом апеляційної інстанції розмір застави не визначався.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, а також строк перебування обвинуваченого під вартою від дня затримання до даного часу, який становить більше трьох років, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень 00 копійок, у разі внесення якої, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього визначених ухвалою обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду зазначається, які обов`язки, з передбачених статтею 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З врахуванням ст.194 КПК України та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , в разі внесення останнім вищевказаної суми застави, на обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути покладені наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.177, 178, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 15 березня 2025 року включно.

Визначити розмір застави 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000382 від 22 травня 2021 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави та звільнення у зв`язку з цим з-під варти, невідкладно, але не пізніше трьох днів з дня звільнення з-під варти, письмово повідомити суд про місце свого проживання/перебування та контактний номер телефону.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання та набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`пяти днів з дня її проголошення, виключно в частині продовження строку запобіжного заходу.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16 годині 40 хвилин 16 січня 2025 року.

Головуючий ОСОБА_1