ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24273/24

Провадження № 11-сс/820/133/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження № 0000321 від 19.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що досудове розслідування проведено повно, оскільки виконано всі необхідні слідчі та процесуальні дії, об`єктивно, так як дізнавачем надано належну оцінку доказам по справі та всебічно, тобто досліджено всі обставини кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача про закриття кримінального провадження скасувати.

Свої вимоги аргументує тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено поверхнево та однобічно без надання оцінки доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження, без проведення відповідних слідчих дій, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що невстановленими особами було спричинено істотну шкоду особистим конституційним правам та інтересам ОСОБА_6 , яка після анулювання авіаквитків не отримала повернення своїх коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 та її представника на підтримку вимог, викладених у поданій апеляційній скарзі з мотивів наведених у ній, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Наведені положення процесуального закону перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину кримінального правопорушення.

Саме наявність ознак кримінального правопорушення має бути критерієм перевірки органу розслідування, як запобіжний чинник та гарантія для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такими вимогами, як вбачається із матеріалів провадження, керувався дізнавач та слідчий суддя при розгляді оскаржуваного судового рішення.

Так, слідчим суддею здійснено попередню оцінку (аналіз) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення, фактичних обставин здобутих в ході проведеного дізнання та встановлено наявність не кримінальних, а цивільно-правових відносин.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Зокрема, у поданій заяві про злочин ОСОБА_6 повідомляла про те, що 30.03.2024 року о 13 годині 10 хвилин невстановлена особа шахрайським способом шляхом обману, під приводом продажу авіаквитків, заволоділа грошовими коштами заявниці у сумі 144 200 грн., які остання внесла готівкою через термінал самообслуговування Приватбанку на відповідну банківську карточку.

В ході допиту ОСОБА_6 остання вказувала, що між нею і чоловіком на ім`я ОСОБА_8 30.03.2024 року відбулась телефонна розмова з приводу купівлі авіаквитків на 31.03.2024 року з Варшави до Торонто. Після досягнення згоди та внесення грошових коштів на оплату квитків, заявниці було направлено у PDF- форматі відповідні авіаквитки із зазначенням місця та часу посадки. Заявниця також була попереджена про наслідки запізнення на літак.

В подальшому 31.03.2024 року ОСОБА_6 перетнула кордон Польщі однак, зрозумівши, що не встигає на літак, звернулася до ОСОБА_8 з вимогою повернути кошти та анулювати придбані авіаквитки, на що отримала відмову.

Отже, заявником наведені фактичні обставини, які вказують на існування цивільно-правових відносин з приводу надання послуг у сфері транспортного перевезення та зазначені абстрактні припущення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, які ґрунтуються виключно на суб`єктивній думці про ситуацію, яка відбулась після реалізації домовленостей сторін правочину.

При цьому, колегія суддів враховує зміст ст.190 КК України та сталу правозастосовну судову практику, відповідно до якої, відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, треба виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише тоді, якщо встановлено, що особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати.

Наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого статтею 190 КК України.

Таким чином у даному провадженні слід було з`ясувати наявність чи відсутність умислу на заволодіння майном під час укладення договорів цивільно-правового характеру.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, такі обставин були предметом перевірки органу дізнання.

Зокрема, в ході дізнання було встановлено як наявність самого факту бронювання авіаквитків на ім`я ОСОБА_6 та її дітей на 31.03.2024 року, так і існування правил компанії щодо неповернення коштів за придбані квитки, а також обізнаність заявниці із такими правилами.

У той же час, в скарзі не наведено жодних фактичних даних, які б могли вказувати на ймовірну наявність в діях посадових осіб авіакомпанії чи безпосередньо особи, яка займалась бронюванням квитків, ознак шахрайських дій.

За таких обставин, описані в заяві факти щодо заволодіння грошовими коштами заявниці шляхом обману в ході перевірки засобами кримінального процесу не підтвердилися, а тому дізнавачем обґрунтовано прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

В свою чергу, апеляційна скарга представника заявника не містить жодного доводу та відповідного документального підтвердження на спростування мотивів ухвали слідчого судді, які дозволили б колегії суддів дійти висновку, що мала місце неповнота проведення дізнання, невідповідність висновків дізнавача фактичним обставинам справи чи неправильне застосування дізнавачем вимог кримінального процесуального закону.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться до поверхневого, неповного та однобічного проведення досудового розслідування без зазначення конкретних фактичних обставин, які б ці висновки підтверджували. При цьому апеляційна скарга не містить обґрунтування, які ж такі порушення були допущені в ході досудового розслідування, що вплинули на передчасні висновки, які саме слідчі чи процесуальні дії не були проведені для повноти розслідування.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до сталої практики Верховного Суду (до прикладу, рішення у справах № 125/2592/18, №236/4268/18, № 207/2269/22), коли сторона провадження посилається на певні процесуальні порушення органу розслідування, то вона повинна не лише навести наявність таких порушень, чого апеляційна скарга не містить, але й обґрунтувати та довести, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результатах розгляду.

Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів констатує, що в ході досудового розслідування дізнавачем проведено всі можливі слідчі дії щодо обставин події, а встановленим під час досудового розслідування обставинам дана відповідна правова оцінка.

Суб`єктивні висновки апелянта щодо невиконання з боку дізнавача певних процесуальних дій, не базуються на матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження порушень кримінального процесуального закону не встановлено. Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, 418, 419, ст.422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження № 0000321 від 19.06.2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3