Провадження №: 1-кс/752/279/25
У Х В А Л А

09 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи № 752/20520/24, провадження 1-кп/752/2236/24,

встановив:

адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , заявив відвід головуючому судді ОСОБА_6 у справі № 752/20520/24, провадження 1-кп/752/2236/24, стверджуючи, що є підстави для відводу, оскільки суддя діє упереджено в інтересах сторони обвинувачення, порушує право на захист ОСОБА_5 , відверто порушує вимоги КПК України, інших нормативно-правових документів, висновків викладених у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема з наступних конкретних підстав та обставин, на які сторона захисту відповідно до останнього речення ч. 4, ч. 5 ст. 80 КПК, реагує саме у підготовчому судовому засіданні як тільки такі обставини виникли:

1) суддя ОСОБА_6 своєю ухвалою від 01.10.2024 незаконно призначила підготовче судове засідання, оскільки обвинувальний акт був направлений (спрямований) до суду не уповноваженою особою - прокурором, який не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні (серед зазначених в обвинувальному акті процесуальних керівників не вказано даних заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , тому на думку сторони захисту він не має повноважень звертатися до суду з обвинувальним актом та передавати його до суду незалежно від його посади);

2) суддя ОСОБА_6 допустила до участі у судовому засіданні прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_8 , який не був визначений процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, у відповідності до вимог ст. 37, ст. 110 КПК (оскільки під час ознайомлення сторони захисту в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту було надано на ознайомлення (доступ) постанову не підписану керівником органу прокуратури від 27.08.2024 про визначення ОСОБА_9 процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, відсутність підпису керівника Голосіївської окружної прокуратури підтверджується висновком експерта);

3) суддя ОСОБА_6 у грубе порушення вимог ч.ч. 11,12 ст. 290 КПК України, приєднала до матеріалів справи документи подані до суду неуповноваженим прокурором тільки за посадою ОСОБА_8 , якими у подальшому обґрунтувала свою ухвалу про відмову у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі (на думку сторони захисту суддя ОСОБА_6 відверто діючи в інтересах сторони обвинувачення, ігноруючи принципи змагальності сторін, грубо порушуючи право на захист ОСОБА_5 , оскільки незаконно та безпідставно приєднала до матеріалів справи, а потім обґрунтувала свою ухвалу від 04.12.2024 поданими прокурором копіями відповіді суду, постанов про визначення групи прокурорів від 27.08.2024, 18.03.2024, які не відкривались стороні захисту стороною обвинувачення при виконання вимог ст. 290 КПК України)

Адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлений ним відвід з підстав викладених у заяві. Крім того, вказав, що порушення права ОСОБА_5 на захист, виразилось і в тому, що в порушення висновків Верховного Суду щодо того, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження, вона його не закрила.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника.

Прокурор заперечила щодо відводу, зазначивши, що відвід не обґрунтований. Доводи сторони захисту є предметом судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що заява про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статей 75-76 КПК України визначені обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні і лише за наявності зазначених обставин, відповідно до ст. 80 КПК України, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають право заявити відвід судді. Відвід повинен бути мотивованим.

Зі змісту заяви про відвід слідує, що сторона захисту вважає, що обвинувальний акт до суду направлений до суду незаконно заступником керівника Голосіївської окружною прокуратури м. Києва, оскільки він не був процесуальним керівником у вказаному провадженні відповідно суд не мав права приймати вказаний обвинувальний акт до провадження; суддя незаконно допустила прокурора ОСОБА_10 , оскільки постанова, якою ОСОБА_10 визначено процесуальним керівником не підписана, він не мав права затверджувати обвинувальний акт; суддя, незважаючи на те, що стороні захисту не були відкриті надані прокурором документи в ході судового засідання долучила їх та обґрунтовувала цією копією постанови керівника прокуратури свою ухвалу про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту.

Суд вважає, що посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20 є нерелевантним кримінальному провадженню, оскільки вказане рішення не містить висновку щодо того, що заступник керівника окружної прокуратури не має повноважень складати та підписувати супровідний лист, яким скеровується/направляється/надсилається обвинувальний акт до суду.

У вказаному рішенні лише було зазначено, що «Згідно супровідного листа за підписом в.о. керівника Київської місцевої прокуратури № 1 обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 13.02.2020 направлений до Голосіївського районного суду міста Києва та отриманий судом цього ж дня, згідно штампу на вказаному супровідному листі, тобто поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК України». Тобто, оцінка законності/незаконності направлення обвинувального акту супровідним листом за підписом в.о. керівника Київської місцевої прокуратури № 1 взагалі не надавалась.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що суддя ОСОБА_6 незаконно призначила підготовче судове засідання.

Крім того, суд звертає увагу на імперативні норми ч. 1 ст. 314 КПК України, відповідно до яких після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове провадження, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідність/невідповідність обвинувального акту вимогам Закону, є предметом розгляду саме підготовчого судового засідання, а не під час призначення суддею цього підготовчого засідання.

Посилання захисту на правовий висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 344/2995/15-к також є нерелевантним даному кримінальному провадженню, оскільки Велика Палата Верховного Суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_18 повернула колегії суддів для подальшого розгляду в межах її повноважень відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вказавши у мотивуванні, що «як убачається з ухвали Касаційного кримінального суду, висловлюючи незгоду з правовим висновком об`єднаної палати, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року (справа №754/7061/15, провадження №51-4584кмо18) щодо тлумачення змісту статей 36, 37, 110 КПК та обов`язковості належного процесуального оформлення повноважень прокурора (групи прокурорів) у справі, колегія суддів не обґрунтувала неефективності правового регулювання цього питання в аспекті охоронюваних прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження. Не міститься в ухвалі Касаційного кримінального суду й посилань на суперечливу практику застосування судами зазначених статей. Між тим сама собою незгода колегії суддів зі сформованою позицією щодо тлумачення певних норм права без умотивування правової невизначеності питання та за відсутності посилань на приклади різного підходу до правозастосування не свідчить про наявність виключної правової проблеми і не може слугувати безумовною підставою для передачі провадження на розгляд Великої Палати»

Таким чином, суд враховує саме висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 754/7061/15 від 22.02.2021, який вказав, що «Чинний КПК у ст. 110 передбачає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Хоча ст. 37 КПК і не передбачає для керівника органу прокуратури специфічної форми рішення про визначення прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, така процесуальна форма вбачається, із тлумачення положень ст. 110 КПК у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 36 КПК. Відповідно до останньої норми Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування.»

Таким чином, об`єднана палата поширила вимоги ч. 3 ст. 110 КПК на керівника органу прокуратури посадову особу відповідного органу, якій надано право визначити конкретного прокурора для керівництва розслідування, відповідно об`єднана палата вважала, що «керівник органу прокуратури» є «прокурором» у значенні, який цьому терміну надається у статті 110 КПК.

Доводи сторони захисту щодо того, що суддею було допущено до участі прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_8 , який не був визначений процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні у відповідності до вимог ст. 37, ст. 110 КПК, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду заяви про відвід.

Так, оглянувши матеріали судової справи № 752/20520/24, яку просив витребувати та дослідити захисник, судом встановлено, що матеріали справи містять відповідь Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2024, якою надіслано копію постанови про призначення групи прокурорів від 27.08.2024 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0002560, яка знаходиться у матеріалах судової справи 752/18832/24, провадження 1-кс/752/7215/24 за клопотанням начальника СВ № 2 СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , яка підписана виконувачем обов`язків керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва, відповідно на день застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , який передував ознайомленню із матеріалами кримінального провадження/складення, затвердження та направлення обвинувального акту до суду/призначення підготовчого судового засідання/проведення підготовчого судового засідання, прокурор ОСОБА_8 мав повноваження прокурора у кримінальному провадження № 0002560.

Щодо тверджень сторони захисту, що жодним нормативним документом, у тому числі КПК України та висновками Верховного Суду не передбачено, щоб керівник прокуратури чи сам прокурор складали два примірника однієї постанови, то стороною захисту не надано підтверджень того, що закони містять відповідну пряму заборону.

Щодо доводів про не відкриття прокурором в порядку ст. 290 КПК України додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Прокурором в ході судового засідання 04.12.2024 було надано копію відповіді Голосіївського районного суду м. Києва, копію постанови про призначення групи прокурорів від 27.08.2024 та копію постанови про визначення групи прокурорів ,які здійснюватимуть повноваження прокурорів від 18.03.2024.

Сторона захисту ознайомившись із вказаними документами зазначила, що вважає, що постанова сфальсифікована. Оскільки сторона захисту ознайомлена із відповідними документами, відсутні підстави стверджувати, що їй не було здійснено відкриття додаткових матеріалів.

Щодо порушення права на захист, яке виразилось у тому, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження воно не було закрите.

Із мотивувальної частини ухвали, якою було відмовлено у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0002560 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.ч. 1,3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК Україна на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідує, що «Враховуючи надані сторонами різні документи, в частині наявності/відсутності повноважень прокурора, перевірка яких можлива лише під час дослідження доказів та процесуальних документів у кримінальному провадженні в ході судового розгляду, суд на даній стадії позбавлений можливості вирішити дане питання. Вказані стороною захисту та стороною обвинувачення обставини будуть перевірені судом в ході судового розгляду і оцінка таким обставинам буде надана судом в нарадчій кімнаті при прийнятті кінцевого рішення. На даній стадії з наявних у суду документів не вбачається підстав для закриття провадження у справі за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.»

Таким чином, оскільки суддею розглядалося клопотання сторони захисту, відсутні підстави стверджувати про порушення права на захист.

Підсумовуючи вищевикладене, із наведених заявником підстав для відводу судді ОСОБА_6 судом не встановлено обставин, що визначені у ст. 75 КК України та які б виключали участь судді в кримінальному провадженні.

При цьому, сама по собі незгода учасника(ів) кримінального провадження з процесуальними рішеннями і діями судді під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі прийнятого суддею рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст.ст. 75-76, 80, 81 КПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити захиснику ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи № 752/20520/24, провадження 1-кп/752/2236/24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1