У Х В А Л А

20 січня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000288, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 10.01.2025 надійшла скарга ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000288 від 26.07.2024 за ч. 2 ст. 156 КК України.

1.1. Скарга обґрунтована тим, що слідчим відділом Білоцерківського міськрайонного управління поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 26.07.2024, 31.10.2024 року ОСОБА_5 в рамках цього провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

1.2. Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2024 р. відносно ОСОБА_5 обраного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 31.12.2024 р. Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2024 р. продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Скаржник зазначає, що його не повідомлено належним чином про судове засідання. В такому разі, ОСОБА_5 вважає, що його було позбавлено права подати скаргу на повідомлення про підозру від 31.10.2024 під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом

1.3. ОСОБА_5 зазначає, що необґрунтовану підозру слід скасувати з наступних підстав:

-повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;

-аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливості причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;

-матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

1.3.1 Також скаржник вважає, що слідство було проведено неповно та односторонньо, оскільки неповнолітня ОСОБА_6 була єдиним свідком події, інкримінованої підозрюваному і обставини цієї події іншими належними доказами не були доведені, не було допитано свідків та слідчий не взяв до уваги його пояснення.

1.4. Відтак ОСОБА_5 просить скасувати повідомлення про підозру від 31.10.2024 року та виправдати з підстав не доведення його вини.

2.1. В судовому засіданні ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу та просили її задовольнити. Додатково суду надано копію повідомлення про підозру від 31.10.2024.

2.2. Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги зважаючи на її необґрунтованість.

3. Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

3.2. Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

3.4. Скарга не містить відомостей про порушення слідчим, прокурором інших вимог закону, визначених главою 22 КПК, а саме положень статей 276, 278 КПК України щодо конкретного випадку повідомлення про підозру та порядку його вручення, тому ці питання не підлягають дослідженню слідчим суддею.

3.5. Водночас ОСОБА_5 зазначаючи про необґрунтованість підозри, посилається на невідповідність її ст. 277 КПК України.

3.5.1. Так, згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

3.5.2. Дослідивши повідомлення про підозру від 31.10.2024 слідчий суддя доходить висновку, що вона відповідає формальним вимогам, які передбачені ст. 277 КПК України.

3.6. ОСОБА_5 вказує, що допит із психологом та експертизи проведені в межах кримінального провадження є недостовірними доказами. Слідчий суддя з приводу оцінки доказів в межах розгляду скарги зазначає наступне.

3.6.1. Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

3.6.2. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

3.6.3. Тому під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя оцінює достатність і належність доказів стосовно того, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарту переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру. Наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання).

3.6.4. Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

3.6.5. Саме у зв`язку із цим п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

3.6.6. Із урахуванням цього стандарт достатніх підстав (доказів) для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

3.6.7. На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

3.6.8. При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

3.7. Скарга підозрюваного ОСОБА_5 ґрунтується на його поясненнях, які на його думку спростовують факт розбещення малолітньої ОСОБА_6 , однак слідчий суддя не може оцінювати надані пояснення з точки зору підтвердження або спростування обставин, які встановлюються досудовим слідством, оскільки воно ще триває. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру. Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням здійснювати перевірку обґрунтованості підозри і встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину. Це вбачається логічним, адже при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя не володіє матеріалами кримінального провадження. Це має місце і в цій справі - стороною захисту долучено до скарги лише саме оскаржуване повідомлення про підозру.

3.8. Повідомлення ОСОБА_5 про підозру спричинило для нього лише виникнення прав та обов`язків підозрюваного, які передбачені статтею 42 КПК, та не потягнуло інших обмежень. Всі подальші процесуальні дії та відповідні обмеження, які з ними пов`язані (зокрема пов`язані із застосуванням запобіжного заходу) не можуть враховуватися під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, оскільки виходять за межі дослідження слідчим суддею такої скарги і локального предмету доказування сторонами при вирішенні цього питання

3.9. Слідчий суддя звертає увагу, що повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись під час розгляді цієї скарги при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

3.10. Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

4. Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

5. Зважаючи на викладене, повідомлення про підозру від 31.10.2024 є обґрунтованим, а тому скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 9, 42, 276-278, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. У задоволені скарги ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 31.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000288 від 26.07.2024 відмовити.

2. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

3. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Повний текст ухвали оголошений 22.01.2025.

Слідчий суддяОСОБА_7