ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001628 відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 14 січня 2025 року.

Ухвалою від 14 січня 2025 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314, 315 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, кримінальне провадження підсудне Фастівському міськрайонному суду Київської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Разом з цим, в судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, посилаючись на ризики, передбачені пп. 1,3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, прокурор посилається на ряд наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:

-п.1 ч.1 ст.177 КПК України: обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

-п.3 ч.1 ст.177 КПК України: обвинувачений ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, про що свідчить те, що ОСОБА_4 відомі свідки в даному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, матиме можливість безпосередньо впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що в подальшому може негативно відобразитися на об`єктивності надання ними показань у ході судового розгляду;

-п.5 ч.1 ст.177 КПК України: обвинувачений ОСОБА_4 матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, про що свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час не має постійного місця роботи, тобто джерело його доходів не відоме.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене прокурором клопотання, дійшов висновку про наступне.

Метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, домашній арешт (статті 131,176,183 КПК України).

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтовуючи необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, прокурор посилається на наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисний тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді ув`язнення, він може переховуватися від правоохоронних органів та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини закріплено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 на стадії підготовчого судового розгляду, суд оцінює суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України. Вчинений злочин за ч.4 ст.186 КК України, є тяжким, санкція закону передбачає покарання за його вчинення від 4 до 8 років позбавлення волі. Характер та фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, то він може ухилитися від суду. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки особи свідків йому відомі та ОСОБА_4 матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений на даний час не має постійного місця роботи, тобто джерело його доходів не відоме.

Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, свідки ще не допитані, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів.

Керуючись ст. 176, 177,178,183, 186, 193, 194,199, 314-315,370-372 КПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001628 відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, у відкритому судовому засіданні на 29 січня 2025 року об 14 год. 30 хв. в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області за участю сторін кримінального провадження.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, яких викликати в судове засідання.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на два місяці - до 14 березня 2025 року, включно.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обчислювати з 15.01.2025 до 14.03.2025 року, включно.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися з місця реєстрації та проживання без дозволу суду; 3) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на Фастівське РУП ГУ НП в Київській області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1