УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадженню №0001373 від 15.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходяться вищезазначена справа.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16.09.2024 призначено проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 15.10.2024 призначений судовий розгляд у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що під час проведення досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри. На теперішній час є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду на тій підставі, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції закону, який був чинним до 11.08.2023), за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела прибутку. Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, прокурор вважає доцільним продовжити запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що у нього на утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_6 . Також зазначив, що до затримання він був працевлаштований, і до слідчих органів він з`являвся за їх викликами. Під вартою він перебуває вже 1,4 роки, а тому просить змінити запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 днів до 29.11.2023 включно з визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень. В подальшому строк тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 20.12.2024 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 07.02.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 07.02.2025.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам; 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду (ч. 1 ст. 177 КПК).

На переконання суду ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання та почати переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду.

Суд враховує, що покарання у виді позбавлення волі не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд вважає встановленим продовження існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 5 ст. 177 КПК).

Обставини кримінального правопорушення, в яких він підозрюється, свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати про його небажання вести законний спосіб життя. Отже, наведений ризик є обґрунтованим.

Суд зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою для запобігання ризикам.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, ОСОБА_3 , має середню освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте це не превалює над зацікавленістю обвинуваченого у переховуванні від суду.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінальних правопорушень, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість обвинувачення, доведеність наявних ризиків передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд бере до уваги те, що останній обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти власності, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, вчинених повторно (8 епізодів), враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, що може свідчити про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики зазначені у клопотанні прокурора (пункт 1 та пункт 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який. Суд вважає, що на цей час існують підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, його майнового та сімейного стану, ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також терміну перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560,00 грн. (3 028 х 20) та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Щодо заперечень обвинуваченого, суд враховує їх, однак вважає, що наявні та доведені ризики у кримінальному провадженні виправдовують ступінь втручання в права обвинуваченого, які пов`язанні з обмеженням його свободи і це відповідає меті кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Суд вважає, що повідомлені обвинуваченим відомості стосовно неналежного надання йому медичної допомоги вказують на можливе порушення вимог законодавства під час тримання під вартою останнього, а відтак враховуючи правову позицію, викладену в рішеннях ЄСПЛ «Кондратьєв проти України», «Муйсель проти Франції», згідно якої Суд зазначив, що національні органи влади не забезпечили заявникові належного медичного догляду, визнавши при цьому порушення ст. 3 Європейської конвенції з боку держави - відповідача, застосовуючи положення ч.6, 7, ст. 206 КПК України, вважає за необхідне зобов`язати Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_3 з приводу повідомлення останнім про загострення наявної в нього хвороби "псоріаз" та надати суду дані за наслідками проведення такого обстеження, із зазначенням поставленого діагнозу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 196, 197, 331, 336 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, строк тримання під вартою на шістдесят днів до 03.04.2025.

Визначити розмір застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят, 00) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674).

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем до сплину терміну тримання під вартою обвинуваченого.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 03.04.2025 включно.

Зобов`язати Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_3 .

Продовжити судовий розгляд та призначити судове засідання у справі на 13.02.2025 о 11:30 год.

Викликати в судове засідання учасників кримінального провадження

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1