Провадження № 1-кп/643/522/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001237 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001237 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 12.03.2014 року до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що в період часу з 18.00 год. 11.03.2014 року по 09.00 год. 12.03.2014 року невідома особа шляхом в злому вхідних дверей гаражу який розташований за адресою АДРЕСА_1 , скоїла крадіжку двох квадроциклів. ( ЖЄО 6172 від 12.03.14)

Допитаний потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що невідома особа шляхом в злому вхідних дверей гаражу який розташований за адресою АДРЕСА_1 , скоїла крадіжку двох квадроциклів.

Крім того зазначив, що вказані квадроцикли він продавав, та один з чоловіків хотів придбати квадроцикли проте після перегляду більше не виходив на зв`язок а через місяць квадроцикли зникли.

В ході розшукових заходів встановлено, що квадроцикл було прив`язано до автомобіля Тойота Рав-4 1994-1997 року випуску, сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , проте вказаний номерний знак ніколи не реєструвався на автомобіль Тойота.

Разом з тим встановлено особу чоловіка який хотів придбати вказані квадро цикли та який керує автомобілем Тойота Прадо НОМЕР_2 чорного кольору - ОСОБА_5 .

Допитаний в статусі свідка ОСОБА_5 повідомив, що стосовно крадіжки квадроциклів йому нічого не відомо, він ніколи не цікавився придбанням квадроциклів.

Під час проведення огляду місця події було відкопійовано сліди папілярних ліній, які згідно з висновком експертизи не придатні для ідентифікації.

У ході досудового розслідування вживались заходи направлені на встановлення особи, що вчинила кримінальне правопорушення а також місця знаходження викраденого майна проте позитивного результату не досягнуто.

Жодній особі повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не повідомлено.

Прокурор просив суд кримінальне провадження №0001237 від 13.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України закрити на підставі п: 3і ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Так, 12.03.2014 року до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що в період часу з 18.00 год. 11.03.2014 року по 09.00 год. 12.03.2014 року невідома особа шляхом в злому вхідних дверей гаражу який розташований за адресою АДРЕСА_1 , скоїла крадіжку двох квадроциклів. ( ЖЄО 6172 від 12.03.14)

Допитаний потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що невідома особа шляхом взлому вхідних дверей гаражу який розташований за адресою АДРЕСА_1 , скоїла крадіжку двох квадроциклів.

Крім того зазначив, що вказані квадроцикли він продавав, та один з чоловіків хотів придбати квадроцикли проте після перегляду більше не виходив на зв`язок а через місяць квадроцикли зникли.

Під час досудового розслідування встановлено особу чоловіка який хотів придбати вказані квадроцикли та який керує автомобілем Тойота Прадо НОМЕР_2 чорного кольору - ОСОБА_5 .

Допитаний в статусі свідка ОСОБА_5 повідомив, що стосовно крадіжки квадроциклів йому нічого не відомо, він ніколи не цікавився придбанням квадроциклів.

Проте, згідно рапорту оперуповноваженого Московського райвідділку м. Харкова ОСОБА_6 від 21.03.2014 року, останнім було встановлено, що у ході проведення оперативних заходів, при огляді камери зовнішнього спостереження, яка знаходиться на будівлі за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд. 195 о 04.02 годині 12.03.2014 року проїздив джип марки Тойота сірого кольору, який віз за собою на мотузці схожі на квадроцикли транспортні засоби на якому знаходився невідомий громадянин.

У ході опитування мешканців, який проживали поблизу міся скоєння злочину по вул. Купянська, було встановлено, що 11.03.2014 року приблизно о 19.30 на вул. Купянську, 36 заїхав автомобіль марки Тойота Прадо чорнього кольору номерний знак НОМЕР_2 , а разом з ним ще автомобіль марки Шевроле Лачеті, потім через 10 хвилин вони поїхали.

Біля складських приміщень, які розташовані біля вул. Греківська 27, автомобіль марки Тойота Прадо чорнього кольору номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 був помічений поблизу та на території даний складських приміщень.

На думку, оперуповноваженого, ОСОБА_5 може бути причетний до скоєння даного злочину.

ОСОБА_5 під час свого допиту свою провину заперечував, надав свою фотокартку слідчому.

Слідчим за участі потерпілого та понятих була проведена слідча дія від 10.12.2015 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якої потерпілий впізнав особу на фото за номером 2, який є найбільш схожою особою з якою він зустрічався біля гаражу з приводу продажу квадроциклів.

Однак, суд звертає увагу, що з протоколу від 10.12.2015 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, який міститься в матеріалах справи неможливо ідентифікувати осіб, які зображені на фотознімках, позаяк слідчим не вказано у цьому протоколі хто на яких фотографіях знаходиться, взагалі немає жодної ідентифікуючої ознаки осіб які знаходяться на фото 1,2,3,4. Крім того, відсутня і відеозйомка ходу проведення цієї слідчої дії.

Отже, внаслідок порушення слідчим вимог ст. 228 КПК України була порушена процедура проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що призвело до порушення завдань кримінального провадження, на що прокурором не було звернуто уваги.

Крім того, з метою розкриття злочину по справі були проведені ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема: надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, отримані ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2014 року про надання слідчому дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до інформації про вихід на мобільний зв`язок в зони покриття антенних висот в районі місця скоєння злочину.

Однак дані ухвали не були звернуті слідчим до виконання, позаяк матеріали справи не містять інформації про виконання ухвали слідчого судді.

Будь-яких інших процесуальних документів та рішень, які б свідчили про проведення досудового розслідування з метою розкриття злочину в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Вказане свідчить, що орган досудового розслідування самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо розкриття злочину, а прокурор не забезпечив дієвий контроль за ходом та повнотою розслідування у даному кримінальному провадженні.

Положенням п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Водночас ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Проте, яка вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчі (розшукові) дії фактично не виконувались, а тому досудове розслідування у кримінальному провадженні не може відповідати вимогам ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1, не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами (ст. 9, 25 КПК України).

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 (справа № 142/536/20), від 29.06.2022 (справа № 725/3569/21), від 07.06.2023 (справа № 545/51/22).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження , суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Також суд зауважує, що звертаючись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, прокурор намагається нівелювати як власну бездіяльність, так і бездіяльність з боку співробітників поліції під час проведення досудового розслідування.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження.

На переконання суду, закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути автоматичним, без з`ясування повноти вжитих в ході досудового розслідування заходів. Інакше, законодавець визначив би можливість прийняття такого процесуального рішення слідчим чи прокурором. Натомість такі повноваження надані виключно суду з метою об`єктивної перевірки повноти вжитих заходів для розкриття злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 11 ст. 284 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження, а оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження, вказаною нормою не передбачено. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2024 у справі № 331/1020/24.

Керуючись п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження №0001237 від 13.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0001237 від 13.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1