ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1037/25 Справа № 221/2714/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадженняза апеляційною скаргою прокурора Волноваської окружної прокуратори Донецької області ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 року про відмову у звільненні засудженого ОСОБА_8 від покарання відповідно до ч.2 ст.74 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А:

09 жовтня 2024 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання заступника начальника відділу №8 Філії ДУ Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з проханням привести призначене засудженому ОСОБА_8 покарання у відповідність до Закону України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду у задоволенні подання було відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_8 засуджений вироком Волноваського районного суду Донецької області від 09.09.2021 за ч.3 ст.185 КК та ст.75 КК до покарання у виді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 06.04.2021 скоїв крадіжку майна потерпілого ОСОБА_9 на суму 901,33 грн.

Отже, як зазначає апелянт, суд, відмовляючи в задоволенні подання, скоєння засудженим залишив поза увагою ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень в період іспитового строку та дійшов висновку, що іспитовий строк почав відраховуватися із моменту проголошення вироку Волноваського районного суду Донецької області від 09.09.2021 та закінчився 09 вересня 2022 року, після якого відповідальною особою повинно було подано подання відповідно до ч.2 ст.165 КВК України, ч.1 ст.78 КК уповноваженим органом з питань пробації щодо вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого після закінчення іспитового строку відповідно до вимог ст.76 КК.

Водночас прокурор посилається на положення Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ), згідно якого статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2021 року становив 2270 грн, тому дії засудженого ОСОБА_8 вчинені ним 06 квітня 2021 року підпадають під відповідальність за ст.51 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Між тим, як зауважує прокурор в апеляційній скарзі, поза увагою суду залишилася додатково надана інформація, згідно якої засуджений ОСОБА_8 у період з 09.09.2021 по 09.09.2022 скоїв нові кримінальні правопорушення за ч.ч.2,3 ст.185 КК в період іспитового строку, на підставі чого він по теперішній час перебуває на обліку органу пробації. У зв`язку з агресією рф, яка призвела до тимчасової окупації деяких територій України, в тому числі міста Волноваха, кримінальні провадження залишилися в адмінбудівлі Волноваського районного суду Донецької області та на теперішній час не відновлені.

З урахування вищенаведеного прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 року та призначити новий розгляду суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК)суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи у задоволенні подання заступника начальника відділу №8 Філії ДУ Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання у відповідність до Закону України 18 липня 2024 року № 3886-IX, суд першої інстанції зазначив, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року набрав законної сили 26 листопада 2021 року.

Суд виснував, що оскільки іспитовий строк, який було призначено вироком Волноваського районного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року ОСОБА_8 з урахуванням вимог ч.1 ст.165 КВК України, закінчився 09 вересня 2022 року, а тому враховуючи вимоги ч.2 ст.165 КВК України, ч.1 ст.78 КК, відповідальною посадовою особою з 09 вересня 2022 року в разі не порушень покладених на ОСОБА_8 судом обов`язків, відповідно до ст. 76 КК, має бути подане подання щодо вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Між тим з такими висновками місцевого суду не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За приписами п.2 ч.2 ст.539 КПК клопотання (подання/заяви) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Отже оскільки засуджений ОСОБА_8 на час звернення органу пробації з поданням до суду відбував покарання та перебував на обліку у відділу №8 Філії ДУ Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (м. Волноваха Донецької області), тому питання пов`язані з виконанням вироку у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, та з урахуванням розпорядження Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану повинні вирішуватися Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З цього приводу об`єднана палата ККС ВС у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок про те, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Закону № 3886-IX, вирішується судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року, яким ОСОБА_8 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК (а.с.2-3).

Зміст вироку Волноваського районного суду Донецької області від 09.09.2021 року, свідчить про те, що ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні 06 квітня 2021 року крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 901,33 грн та його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2021 році становила - 2270 грн, про що слушно вказує прокурор в апеляційній скарзі.

Натомість суд першої інстанції, всупереч вищенаведеним законодавчим нормам, не вирішив питання, які перед ним були порушені у поданні органу пробації та безпідставно відмовив у його задоволенні з мотивів, наведених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.410 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК).

Отже, на переконання апеляційного суду, викладені обставини вказують на неповноту судового розгляду, оскільки оскаржуване рішення прийняте місцевим судом з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому відповідно до ч.1 ст.415 КПК можуть бути усунуті лише при новому розгляді у суді першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 року підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладено, керуючись статтями 404, 407, 409, 410, 412, 415 та 418, 419 КПК, коллегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Волноваської окружної прокуратори Донецької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 року скасувати та призначити нового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4