КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 січня 2025 року включно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 січня 2025 року включно.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволені клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, враховуючи початковий етап розгляду, суд дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість ОСОБА_6 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою змінити та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків: прибувати до суду, не відлучатись з населеного пункту де проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує на те, що ухвала суду підлягає до скасування через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, в судовому засіданні докази щодо наявності ризиків до клопотання не додавалися.

Сама тяжкість чи особлива тяжкість обвинувачення не є і не може бути основною підставою для прийняття рішення про продовження строків тримання під вартою, відповідно до рішень ЄСПЛ, однак, судом першої інстанції не звернуто увагу на усталену практику Європейського суду та навпаки, прийнято рішення без обґрунтованих доведених зазначених ризиків.

Судом залишено поза увагою, що призначені на досудовому слідстві експертизи завершені та відкриті 15.11.2024 року стороні захисту, однак доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого обвинувачення не встановлено.

Також захисник звертає увагу на тривале тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 без фактичного розгляду справи по суті, що є порушенням конституційних прав та прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляції зазначено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки, обставинам, які враховуються при обранні чи продовженні запобіжного заходу.

Разом з тим, стороною захисту вказувалось на обставини, що свідчать на користь можливої зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме: відсутність у ОСОБА_6 судимостей, наявність постійного місця проживання в АДРЕСА_1 , де обвинувачений зареєстрований тривалий час (більше 15 років) проживав, наявність отриманої спеціальності та роботи в "НКЦ Буденергоатом" електрослюсарем, наявність міцних соціальних зв`язків та піклування і підтримання родинних стосунків з батьками.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, позаяк, ризики які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на момент вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати.

Окрім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд також врахував тяжкість і підвищену суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, і прийшов до обґрунтованого висновку, що існує ризик переховування від суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

Також судом враховано наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, позаяк враховуючи стадію судового розгляду та можливість впливу на свідків, тим самим, наявність ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Посилання апелянта на те, що відсутні переконливі докази причетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину не може бути прийнятим до уваги, оскільки на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка оголошена обвинуваченому чи обвинувачення, зважаючи на те, що судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального провадження, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Доводи захисника ОСОБА_5 про те, що прокурором не додано доказів, які б підтверджували обставини, викладені в клопотанні щодо існування ризиків є безпідставними, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються, а при продовженні запобіжного заходу прокурор повинен довести, що зазначені у клопотанні ризики не зникли та не зменшились.

Колегія судді не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що єдиною підставою для тримання обвинуваченого під вартою є тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, оскільки висновок суду про продовження строку тримання під вартою ґрунтується на наявності сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, серед яких враховано, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

При цьому тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, що є лише однією з підстав для продовження строку тримання під вартою, а тому посилання захисника на практику ЄСПЛ про те, що тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалого періоду запобіжного ув`язнення у цьому випадку є безпідставними.

Доводи захисника про те, що суд не врахував наявність у обвинуваченого є стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом і свої висновки суд виклав в оскаржуваній ухвалі.

На думку колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.

Посилання апелянта щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та навів мотиви, з яких прийняв таке судове рішення.

Наявні в розпорядженні апеляційного суду матеріали не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці обвинуваченого ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, про який зазначає апелянт.

Твердження захисника про те, що ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам чинного закону та обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є голослівними та не підтверджуються матеріалами провадження, наданим суду апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 січня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 381/4279/23

Провадження № 11-кп/824/2547/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_1