Справа № 712/7006/24
Провадження 1кп/712/333/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000220 від 08.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, депутата Чигиринської міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження №0000220 від 08.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з утриманням у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 385 (триста вісімдесят п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 165 780 (один мільйон сто шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень. У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 застави, покласти на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: - не відлучатися без дозволу слідчого із смт. Ворзель Бучанського району Київської області;- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону; - не спілкуватися зі свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; - здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 4362, ч. 3 ст. 4362 КК України поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, вчинені повторно.

На теперішній час є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на волі: - буде переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); - буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації майна вчиняти дії, спрямовані на його відчуження(п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); - може вчинити інші злочини чи продовжити злочин, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зазначені ризики існують, оскільки: - ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання строком від 5 до 8 років позбавлення волі; - обвинувачений має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади та українського населення в цілому, підтримує російські війська; - на сьогоднішній день в Україні введено указом Президента України воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів набуває особливо небезпечного характеру; - має рідних за кордоном, куди може виїхати з метою уникнення від кримінальної відповідальності; - розуміючи можливу конфіскацію майна, у разі доведення стороною обвинувачення його винуватості у вказаному злочині, ОСОБА_5 може вживати заходів, спрямованих на відчуження та приховання належного йому майна; - з метою перетину кордону України вживав заходів однак був виявлений правоохоронними органами, при намаганні прокурора з?ясувати місце знаходження у обвинуваченого, надав неправдиву інформацію про перебування у м. Трускавці на лікуванні (приблизно за 200 км), при цьому на той час вже знаходився у прикордонному загоні; - обвинувачений 17.06.2024 у м. Києві отримав новий закордонний паспорт, хоча попередній документ діє до 25.11.2026 та ОСОБА_5 зданий на зберігання до органів УДМС при обранні запобіжного заходу, що підтверджується витягом з особової картки ДМС України.

Крім того, новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 оформив перебуваючи під нічним домашнім арештом, про що не повідомив ні суд, ні прокурора, що свідчить про умисел на втечу з України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 знаючи, що до суду буде скеровано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке останньому завчасно надіслано прокурором, без поважних причин 11.12.2024, 09.01.2025 не з`явився до суду, при цьому подавши до суду довідку, що знаходиться на амбулаторному лікарні у лікаря-терапевта КНП «Бучанського ЦПМСД» БМР, а 08.01.2025 повторно через листом захисника долучено медичну довідку про лікування у зазначеному закладі охорони здоров`я.

Вказані довідки з медичного закладу жодним чином не підтверджують факти неможливості та наявності об`єктивних причин не виконання ОСОБА_5 , покладених на нього і чинним КПК України, і ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси обов`язків як обвинуваченого.

Таким чином, стороною обвинувачення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і обставин, які підтверджують ці ризики, а також установлено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти переліченим ризикам, що не здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід.

При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, вважає за доцільне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу, яка буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у останнього бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави та призначити заставу в розмірі 385 (триста вісімдесят п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 165 780 (один мільйон сто шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, так як він до заяв про відкладення розгляду справи надавав суду довідки про стан здоров`я ОСОБА_5 . Крім того, ухвалою суду від 30.09.2024 року судом був виключений ризик, зазначений стороною обвинувачення, а саме спроба перетину державного кордону. Вважає, що ризик, зазначений стороною обвинувачення, як отримання нового закордонного паспорту є безпідставним, так як ОСОБА_5 мав право оформлювати новий закордонний паспорт. Крім того, прокурором не зазначено, яке саме майно може відчужити ОСОБА_5 . Коли закінчився строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання в смт Ворзель, доказів порушення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту застосованого відносно ОСОБА_5 стороною обвинувачення надано не було.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду пояснив, що він не порушував умови та обов`язки, які були покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання прокурора, заперечення сторони захисту та додані до нього документи, приходить до наступних висновків.

Статтею 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до частини п`ятої статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин першої, другої статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (тобто статтями 176-213 КПК України).

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Як вбачається із змісту ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту, яке було подано до суду09.01.2025 року обґрунтовується існуванням ризиків, а саме: ОСОБА_5 буде переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); - буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації майна вчиняти дії, спрямовані на його відчуження(п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); - може вчинити інші злочини чи продовжити злочин, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:

- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;

- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;

- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;

- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Судом встановлено що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України пошириння матеріалів у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, за яке передбачене покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, вчинені повторно, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до реєстру, який доданий до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000220 від 08.06.2023 року:

14.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 436-2 КК України.

05.06.2024 обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 скеровано до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті.

В подальшому 06.06.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000220 від 08.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України надійшов до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2024 року було призначено підготовче судове засідання на 26.06.2024 року.

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2024 року до Черкаського апеляційного суду направлено подання про визначення підсудності по кримінальному провадженню №0000220.

Згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.06.2024 року матеріали кримінального провадження №0000220 повернуто до Соснівського районного суду м. Черкаси для його розгляду.

Ухвалою Соснівського районного суд ум. Черкаси від 26.06.2024 року у даному кримінальному провадженні призначений судовий розгляд.

Судом також встановлено, що відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 19.03.2024 року був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби (з 22:00 до 06;00) строком на 2 місяці. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.05.2024 року строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби було продовжено в межах строку досудового розслідування до 14.06.2024 року.

07.08.2024 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, строком на 2 (два) місяці до 07 жовтня 2024 року включно та покладені на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

30.09.2024 року продовжено строк запобіжного заходу до 30.11.2024 року.

12.11.2024 року продовжено строк запобіжного заходу до 12.01.2025 року.

Прокурором, 09.01.2025 року до суду було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю. Обвинувачений ОСОБА_5 09.01.2025 року до судового засіданні не з`явився, тому суд не розглянув клопотання про продовження запобіжного заходу, таким чином строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю застосований відносно ОСОБА_5 закінчився 12.01.2025 року.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України суд зазначає наступне.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування ризиків, а саме те, що ОСОБА_5 може: - переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); - буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації майна вчиняти дії, спрямовані на його відчуження(п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); - може вчинити інші злочини чи продовжити злочин, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, наявність ризику переховування від суду у відповідності до КПК України не означає, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість покарання за їх вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Суд звертає увагу на те, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 436-2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Погоджуючись із існуванням реальної можливості здійснення з боку ОСОБА_5 переховування, суд також враховує дані про його майновий стан та можливість перебування за кордоном.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2024 року виключено обставину, яка доводила ризик переховування обвинуваченого від суду та прокуратури, а саме що він вживав заходи з метою перетину кордону України, однак був виявлений правоохоронними органами, на підставі чого 06 серпня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №144565 відносно ОСОБА_5 за ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України), так як постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2024 р., що набрало законної сили 08.09.2024 р. про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також суд вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків у данному кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що судовий розгляд триває, свідки не допитані у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 може особисто чи опосередковано впливати на свідків у данному кримінальному провадженні.

При оцінці вказаного ризику суд враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, стороною обвинувачення обґрунтовано, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо його участі у вчиненні кримінальних правопорушень для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Також з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , існує ризик продовження ним вчиняти інші злочини чи продовжити злочин, у якому підозрюється.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, ОСОБА_5 раніше не судимий, є людиною похилого віку, являється депутатом Чигиринської міської ради VIII скликання, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд також враховує, що ОСОБА_5 на виконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби від 19.03.2024, здав на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон. Однак, під час дії запобіжного заходу ОСОБА_5 оформив новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У клопотанні прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, і вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатнім, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 176 КПК України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також, статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5ст.176 цього Кодексу.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із триманні під вартою є домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, суд дійшов висновку, що на даному етапі кримінального провадження більш ефективним щодо інших запобіжних заходів, з метою запобігання вчиненню ОСОБА_5 позапроцесуальних дій та неналежної процесуальної поведінки, буде доречним запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, строком на 2 (два) місяці, за місцем проживання останнього АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної правослухняної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

Суд також вважає за необхідне, визначений судом час, в період воєнного стану на території України, дозволити обвинуваченому ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 184, 193, 331, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, строком на 2 (два) місяці, тобто до 17 березня 2025 року включно, заборонивши останньому залишати місце проживання, а саме:АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не залишати місце свого постійного проживання за адресоюАДРЕСА_2 - цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

- не спілкуватися зі свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У визначений судом час, в період воєнного стану на території України, дозволити обвинуваченому ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Виконання ухвали покласти на співробітників Бучанського відділення поліції ГУНП в Київській області (Київська область, м. Буча,вул. Нове Шосе, 3) .

Контроль за виконанням ухвали покласти прокурорів у кримінальному провадженні №0000220 від 08.06.2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається обвинуваченому після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 17 січня 2025 року.

Повний текст ухвали проголошено 21 січня 2025 року о 11 годині 00 хвилин.

Головуючий: