КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7415/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України в рамках кримінального провадження № 0001553 від 20.09.2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 рокучастково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України майора юстиції ОСОБА_9 , яке погоджене з заступником начальника третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 січня 2025 року включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави у межах 1800 (одна тисяча вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 450 400 (п`ять мільйонів чотириста п`ятдесят тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UА1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Визначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Київського слідчого ізолятора.

Визначено, що у разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Зазначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 03 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2024 року в частині розміру застави та встановити підозрюваному ОСОБА_7 суму застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилалася на те, що в діях підозрюваного відсутній склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, з метою реалізації злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2023 року, ОСОБА_11 , за узгодженням з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , звернувся до свого знайомого громадянина України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є адвокатом та має відповідний юридичний досвід у вирішенні правових питань із нерухомістю на території України, з проханням допомогти групі осіб, з якою ОСОБА_15 співпрацює, заволодіти корпоративними правами, рухомим та нерухомим майном ПрАТ «Стрижавський кар`єр» та ТОВ «Стрижавський граніт».

Зазначає, що підозра та клопотання про обрання запобіжного заходу містить інформацію про наступне: 09.05.2024 року, перебуваючи в закладі «Belle-Vue», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 7, ОСОБА_15 передав ОСОБА_14 першу частину озвученої ними раніше неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США.

Скаржник зазначає, що жодній посадовій особі не передавались грошові кошти, а передавались вони діючому адвокату, а ОСОБА_7 не передавав грошові кошти взагалі нікому і не був обізнаним про такі дії ОСОБА_15 , відтак слідство вводить суд в оману щодо попереднього узгодження таких дій, особливо з огляду на те, що жодним із доказів це не підтверджено, ніде в доказах не міститься подібної інформації, і також жодної інформації про узгоджену суму немає.

Зауважує, що слідство не надає жодного доказу вищевказаному, адже ОСОБА_16 під час зустрічі не було, що підтверджує факт того, що жодній посадовій особі нічого не передавалось. Досудове розслідування триває вже більше шести місяців, а жодного нового доказу в додатках до клопотання немає, відтак захист вважає, що слідство, нехтуючи своїми обов`язками, просто затягує розслідування із метою незаконного утримання підозрюваних під вартою.

Адвокат зазначає про те, що вчинення дій та прийняття тих рішень, про які вказує слідство, не належить до повноважень ОСОБА_16 , який займає посаду першого заступника начальника Головного слідчого управління СБУ, а належить до повноважень старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління СБУ ОСОБА_17 , який і зареєстрував заяву про злочин.

Також звертає увагу на те, що жодної активної дії ОСОБА_7 не вчинялось.

Зазначає, що заява про злочин, яка зареєстрована та міститься у матеріалах справи, датована 18.04.2024 року, а зустріч з ОСОБА_16 відбувалась 19.10.2023 року, тобто зі спливом 6 місяців, що чітко вказує на вимагання надати неправомірну вигоду (ст.368 КК України) зі сторони ОСОБА_16 , про що ОСОБА_7 було подано заяву про злочин.

Звертає увагу на те, що підозру ОСОБА_7 повідомлено щодо ч. 3 ст. 369 КК України, а усе обґрунтування, наведене у клопотанні про обрання запобіжного заходу, є таким, що обґрунтовує ст. 206 КК України, підозри у вчиненні якої ОСОБА_7 не повідомлялось.

Вказує, що в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого слідством, не обґрунтовано жодного передбаченого законом ризику, не надано жодного доказу, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також зауважує, що сама по собі тяжкість діяння не може бути підставою для обрання відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи та необгрунтовано застосував до підозрюваного найтяжчий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Адвокат посилається на те, що підозрюваний раніше не судимий, має батьків інвалідів 2 групи (мати ОСОБА_18 та батько ОСОБА_19 ). Фактично підозрюваний займається доглядом за батьками і утримує їх.

Також, підозрюваний має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 (11 років), та постійне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Вищенаведені обставини, про що зазначає апелянт, взагалі не були враховані судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, 1 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001553, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2023 року, за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України.

ОСОБА_7 09.05.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2024 року у справі № 761/40596/24 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001553 від 20.09.2023 року до восьми місяців, тобто до 09.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.10.2024 року (у справі №761/35835/24) відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 6 056 000 гривень, строком по 09.11.2024 року.

04.11.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України майор юстиції ОСОБА_9 за погодженням з заступником начальника третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.01.2025 року включно.

Також, слідчий просив визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, тобто до 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) гривень, та покласти на нього, у разі внесення застави, обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 1 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001553, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2023, за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України.

ОСОБА_7 09.05.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_14 від 19.09.2023; рапортом від 20.09.2023 № 9/1-9213; рапортом від 05.10.2023; протоколами допиту як свідка ОСОБА_14 від 20.09.2023, 26.09.2023, 05.10.2023, 24.11.2023, 12.02.2024 та 07.05.2024; протоколом допиту як свідка ОСОБА_17 від 19.04.2024; протоколами огляду речей від 12.02.2024 та 07.05.2024; протоколом про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину № 9/1-2708т від 20.10.2023; протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих імітаційних засобів від 27.09.2023 № 9/1-9529; протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 30.10.2023 № 9/1- 2840т, від 11.04.2024 № 9/1-3132т, від 11.04.2024№ 9/1-3133т, від 11.04.2024 № 9/1-3134т, від 11.04.2024 № 9/1-3135т, від 11.04.2024 № 9/1-3136т, від 12.04.2024 № 9/1-319ІТ, від № 9/1-3192т, від 12.04.2024 № 9/1-3193т, від 12.04.2024 № 9/1-3194т, від № 9/1-3196т, від 24.04.2024 № 9/1-3411т, від 24.04.2024 № 9/1-3412т, від № 9/1-3413т, від 24.04.2024 № 9/1-3414т, від 13.05.2024 № 9/1-3748т, від № 9/1-3750т, від 13.05.2024 № 9/1-375ІТ, від 13.05.2024 № 9/1-3752т, від № 9/1 -3753т, від 13.05.2024 № 9/1-3754т; відповідями на запити слідчого, що надійшли від структурних підрозділів ЦУ СБ України; протоколами допиту свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та ОСОБА_7 інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Слідчий зазначав, що на цей час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, спрямовані на швидке, повне та неупереджене дослідження обставин вчинення підозрюваними зазначеного кримінального правопорушення, виявлення як тих обставин, що пом`якшують, так і тих, що обтяжують покарання, а також встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, причетних до вчинення злочину.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 09.11.2024 року, однак завершити досудове розслідування у цей строк неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження, у якому необхідно: встановити осіб, які виступили замовниками вчинення кримінального правопорушення, зібрати матеріали, що їх характеризують, вирішити питання про повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; отримати висновки судової комп`ютерно-технічної експертизи мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, вилученої в ході проведення обшуків у кримінальному провадженні, в тому числі у підозрюваних ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та ОСОБА_7 ; оглянути матеріальні носії інформації, що надійдуть із висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи; за результатами огляду матеріальних носіїв інформації судової комп`ютерно-технічної експертизи запланувати проведення подальших слідчих (розшукових) дій; оглянути інформацію, отриману у операторів мобільного зв`язку за номерами телефонів підозрюваних ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та ОСОБА_7 за результатами проведення тимчасового доступу; за наявності правових підстав повідомити ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 про зміну підозри або про нову підозру; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Специфіка досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження також полягає у тому, що частину запланованих слідчих та процесуальних дій можливо здійснити лише після отримання попередніх результатів і відомостей, які будуть одержані під час їх проведення та аналізу наявних документів і матеріалів, що унеможливлює їх проведення та закінчення до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Результати проведення зазначених вище процесуальних і слідчих дій мають значення для вирішення питання про доведення вини підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та вирішення питання про його винуватість під час судового розгляду.

У зв`язку з цим виникла необхідність продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не завершено, ризики, які дали підстави слідчим суддям застосувати запобіжний захід та продовжити строк його, не зменшилися, оскільки є триваючими, а альтернативні запобіжні заходи можуть перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Під час досудового розслідування, у тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано дані, які свідчать, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ризики, враховані судом під час застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшилися, а саме відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, більш м`які запобіжні заходи, а саме домашній арешт, порука, чи особисте зобов`язання не зможуть належним чином забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення визначений розмір застави у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного є достатнім стримуючим фактором, який зможе у повному обсязі запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну правову поведінку підозрюваного. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно продовжити підозрюваному строк тримання під вартою із визначенням розміру застави в тому ж розмірі.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 рокучастково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України майора юстиції ОСОБА_9 , яке погоджене з заступником начальника третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 січня 2025 року включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави у межах 1800 (одна тисяча вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 450 400 (п`ять мільйонів чотириста п`ятдесят тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UА1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Визначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Київського слідчого ізолятора.

Визначено, що у разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Зазначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 03 січня 2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Також, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 : можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Всупереч тверджень апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 450 400 (п`ять мільйонів чотириста п`ятдесят тисяч чотириста) грн. 00 коп.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 , є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, яка інкримінована ОСОБА_7 , та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме у виді 1800 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 450 400 грн., здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний раніше не судмий, має батьків інвалідів 2 групи (мати ОСОБА_18 та батько ОСОБА_19 ), фактично підозрюваний займається доглядом за батьками і утримує їх, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 (11 років), має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення визначеного слідчим суддею розміру альтернативного запобіжного заходу - застави.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом із визначенням застави саме розімірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 450 400 грн.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення, та зводяться до незгоди захисника з висновками суду в частині наявності у справі підстав, передбачених ст. 199 КПК України для продовження запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4