Номер провадження: 11-сс/813/1342/24
Справа № 947/5106/24 1-кс/947/9957/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ГО «Центр захисту інвалідів» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.08.2024, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 21.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000822,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 відмовлено у задоволені скарги представника ГО «Центр захисту інвалідів» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.08.2024, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 21.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000822.

Рішення мотивоване тим, що слідчим при винесені оскаржуваної постанови не порушено вимоги КПК України, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив у судовому засіданні матеріали кримінального провадження та не оголосив їх, а тому висновки слідчого судді не могли базуватись на цих матеріалах.

За час проведення досудового розслідування, яке тривало 8 місяців було здійснено лише один допит ОСОБА_7 і виключно на цей допит є посилання у постанові про закриття.

Зазначає, що слідчий закрив кримінальне провадження, так і не виконавши письмові вказівки прокурора від 08.04.2024 та від 23.05.2024.

Просить ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, а кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для подальшого розслідування.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу у яких зазначив, що слідчий суддя постановив законне та обґрунтоване рішення та просив відмовити у задоволенні скарги представника.

Окрім того у поданому запереченні просив здійснити розгляд апеляційної скарги без його участі.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку представника, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності прокурора.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташовано у м. Миколаєві проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000822 від 01.11.2023 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, 21 червня 2024 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий зазначив, що під час досудового розслідування було встановлено, що на виконання ухвали суду від 18.07.2023 року, якою було зобов`язано слідчого провести допит нотаріуса ОСОБА_9 , слідчим ОСОБА_7 24.07.2023 року проведений допит свідка приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_9 без присутності сторонніх осіб, в тому числі з питань, вказаних у клопотанні захисника, про що також було проінформовано представника. Тобто, зазначена ухвала суду біла виконана і слідчим було встановлено відсутність в діях слідчого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Статтею 2 КПК України, окрім іншого визначено, що завданням кримінального провадження є те, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне переслідування конкретної особи може бути розпочато лише у разі наявності необхідних та достатніх доказів, які без жодного об`єктивного сумніву доводять причетність особи до вчинення конкретного кримінального правопорушення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи. При цьому, встановивши відсутність в діянні складу кримінального правопорушення слідчий (дізнавач) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закриває кримінальне провадження.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст. 91 КПК. Обов`язок доказування цих обставин, за певними винятками, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК). Доказування здійснюється на підставі доказів (ст. 84 КПК).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми, складається обвинувального акт, який направляється до суду (ст.93, 290,291, 293 КПК України).

Разом з цим, КПК України не визначає перелік обов`язкових доказів чи процесуальних дій проведення яких необхідно здійснити у тому чи іншому провадженні, а надає можливість самостійно обирати та визначати якими доказами сторона обвинувачення буде обстоювати свою позицію та доводити винуватість особи в суді.

За таких обставин слід зробити правомірний висновок стосовно дискреційних повноважень слідчого щодо обсягу та спрямованості проведення слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи.

При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим наведено переконливі мотиви прийняття такого рішення, які дозволяють зробити однозначний висновок та не залишають місця сумнівам, крім того мотиви прийняття такого рішення повністю узгоджуються з матеріалами досудового розслідування, а саме відсутністю жодних доказів, які б вказували на те, що слідчий ОСОБА_7 не виконав ухвали суду від 18.07.2023 року, якою було зобов`язано слідчого провести допит нотаріуса ОСОБА_9 .

Отже, всупереч доводів апеляційної скарги, зазначені обставини вказують на те, що органом досудового розслідування в повному обсязі виконані вимоги кримінального процесуального закону, досудове розслідування проведене повно та всебічно, неупереджено, досліджено в повному обсязі обставини кримінального правопорушення, надано належну оцінку доказам, які є достатніми, належними та допустимими, що вказувало на необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з викладеними в оскаржуваній ухвалі слідчого судді висновками про те, що постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята на підставі допустимих та належних доказів, що в свою чергу дозволяє покласти їх в основу постанови про закриття кримінального провадження, а слідчим під час досудового розслідування здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяли прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, що слідчим у повному обсязі виконано вимоги кримінального процесуального законодавства щодо проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин справи, оскільки слідчий провів усі необхідні слідчі та процесуальні дії для встановлення істини у кримінальному провадженні та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в діях слідчого ОСОБА_7 , в зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження, органом досудового розслідування не проведено весь обсяг слідчих та розшукових дій, спрямованих на повне, всебічне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та про порушено порядку збирання доказів та надання їм правової оцінки, спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, постанова слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим прийняте слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні скарги представника потерпілого на зазначену постанову слідчого є законним та обґрунтованим.

Будь яких інших даних, які б вказували на істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 303-309, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ГО «Центр захисту інвалідів» - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.08.2024, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 21.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000822 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4