Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/851/24, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 грудня 2024 року від 07 грудня 2024 року року, задоволено клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, а саме з 20 год. 30 хв., 05.12.2024 року до 20 год. 30 хв., 03.02.2025 року, з визначенням застави у розмірі 9 992 400 гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади - ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання слідує, що у не встановлений органом досудового розслідування час та місці у ОСОБА_8 , виникла особиста неприязнь з потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка триває близько 10 років. В результаті вищевказаної особистої неприязні, ОСОБА_8 керуючись емоційним станом спричиненим внаслідок неприязні з ОСОБА_9 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці із підручних засобів виготовив легкозаймисту, паливно-мастильну речовину, яку помістив до однієї пластикової ємкості, що в результаті являло собою запальну суміш та залучив до свої злочинних дій знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, 05.12.2024 близько 05:24 год. ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 , за допомогою транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Polo», синього кольору номерний знак НОМЕР_1 , приїхавши до складських приміщень за адресою м. Ужгород, вул. Черговича, 2, де знаходився автомобіль потерпілого ОСОБА_9 , марки «Volkswagen» моделі «Sharan» номерний знак НОМЕР_2 та близько 05:27 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , взявши заздалегідь підготовлену запальну суміш, яка знаходилася у пластиковій ємкості, направилися до автомобіля потерпілого.

В подальшому, прибувши до автомобіля потерпілого ОСОБА_9 , який був припаркований за адресою м. Ужгород, вул. Черговича, 2, де підійшовши до автомобіля, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, протиправно, на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел на знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вилив заздалегідь підготовлену запалювальну суміш на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Sharan» номерний знак НОМЕР_2 » та підпалив її, внаслідок чого сталося пошкодження вогнем чужого майна та виникла загроза настання злочинних наслідків у вигляді реальної небезпеки для життя і здоров`я людей.

Після чого побачивши, що відбулось загорання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за допомогою автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Polo», синього кольору номерний знак НОМЕР_1 покинули місце вчинення злочину, де вказаний автомобіль залишили за адресою Ужгородський р-н, с. Холмок, вул. Свободи, 48, на території готельно-ресторанного комплексу «Круїз», та втекли у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

05.12.2024 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , було затримано в порядку передбаченому ст. 208 КПК України та 06.12.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозра ОСОБА_7 , підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 05.12.2024, протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 05.12.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 05.12.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.12.2024, протоколом огляду відеозаписів від 06.12.2024, протоколом затримання особи підозрюваної особи у вчиненні злочину від 05.12.2024, протоколами обшуків від 05.12.2024.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України полягають в наступному:

1. Переховуватися від органу досудового розслідуванні та суду.

Це підтверджується тим, що усвідомлюючи невідворотність покарання за скоєний злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 10 років та враховуючи той факт, що ОСОБА_7 проживає у прикордонному регіоні, який межує з чотирма країнами Європейського Союзу, в якому існує багато фактів незаконного перетину особами мобілізаційного віку державного кордону поза межами пунктів пропуску, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може покинути територію України у вказаний спосіб з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні.

Разом з клопотання про обрання запобіжного заходу стороні захисту було надано копії матеріалів кримінального провадження з яких сторона захисту, в тому числі підозрюваний, дізналися про обсяг зібраних доказів, у тому числі дані про потерпілого ОСОБА_9 , та інших свідків у кримінальному провадженні, показання яких підтверджують вину у вчиненні інкримінованого злочину.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілого, слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Разом із цим, ознайомившись з додатками до клопотанням, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, підозрюваний обізнаний як з їх персональними даними, так і зі змістом наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого та свідка, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що утруднить встановлення органом досудового розслідування та судом дійсних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Окрім цього, підозрюваний може знищувати відеозаписи з місця вчинення злочину та маршрутів свого руху на автомобілі «Фольксваген Поло», які на даний момент не долучені до матеріалів кримінального провадження та не оглянуті.

Також, під час досудового розслідування підозрюваний може перешкоджати у встановленні інших свідків, які не встановлені органом досудового розслідування на даному етапі.

Під час досудового розслідування підозрюваний може впливати на експертів задля прийняття рішень в його користь.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, орган досудового розслідування вважає, що наведені вище ризики у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляють ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Орган досудового розслідування вважає, що оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, дають підстави суду для обрання підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави так, як слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину який спричинив загибель людини.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний обрав небезпечний спосіб вчинення злочину, а саме підпалу автомобіля шляхом його облиття легкозаймистою речовиною, що могло призвести до неконтрольованого поширення вогню та займання інших будівель, що знаходились біля автомобіля, в яких були люди. В результаті таких дій могли постраждати, в тому числі загинути вказані особи, якби рятувальні служби вчасно не приїхали та не локалізували вогонь.

Орган досудового розслідування вважає, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час досудового розслідування.

Таким чином в даному кримінальному правопорушенні є наявні та обґрунтовані ризики передбачені п. п 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення ним злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 10 років, існує ризик його протиправної поведінки, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_7 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, імпульсивність, не здатність до самоконтролю, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , так як такі ним дотримані не будуть.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначенням розміру застави.

В ухвалі слідчий суддя констатує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України. Слідчий суддя врахував, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував такі ризики: ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення. На думку слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, виправдовуватиме такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_7 . При цьому, слідчим суддею враховано конкретні обставини кримінального правопорушення та констатовано, що застава у розмірі - 3300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка становить 9 992 400 грн., буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд неповно та не всебічно оцінив всі надані йому матеріали та докази, а відтак обрав найбільш сувору міру запобіжного заходу. Вказує, що під час його затримання та обшуку не було виявлено доказів, які вказують на причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України. Зазначає, що ОСОБА_7 добровільно надав доступ працівникам поліції до всіх приміщень за їх бажанням. Місцевим судом при обранні запобіжного заходу не враховано всі обставини, а саме: особу підозрюваного, його характеристику, причетність до злочину, що йому інкримінується. Суд першої інстанції обираючи найбільш суворий запобіжний захід, визначив заставу, яка є непомірною для ОСОБА_7 . Просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, чи з визначенням значно меншої застави.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного. З огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції бере до уваги, що: підозрюваний належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги до апеляційного суду не надходило і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки ОСОБА_7 на розгляд судового провадження; адвокат ОСОБА_6 повідомив апеляційний суд, що підозрюваний ОСОБА_7 наразі не бажає брати участь у розгляді справи, просить розглянути провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 , захисник - адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 , що свідчить про те, що при розгляді клопотанні були дотримані вимоги, передбачені ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України кримінального правопорушення. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема протоколом огляду місця події від 05.12.2024, протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 05.12.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 05.12.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.12.2024, протоколом огляду відеозаписів від 06.12.2024, протоколом затримання особи підозрюваної особи у вчиненні злочину від 05.12.2024, протоколами обшуків від 05.12.2024. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_7 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинених кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років) та даними про особу підозрюваного (має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вважається раніше не судимим), повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення - апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються наведеними вище висновками суду про наявність ризиків та необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання органу досудового розслідування чи застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Також судом апеляційної інстанції враховуються додані до апеляційної скарги характеризуючі ОСОБА_7 документи, а саме довідку №1435 від 09.12.2024 року; довідку № 1434 від 09.12.2024 року; довідку №09/1 від 09.12.2024 року; фінансову довідку БФК «Круїз» від 10.12.2024 року; характеристику №1496/03-28 від 09.12.2024 року; характеристику настоятеля Свято-Михайлівського храму від 10.12.2024 року; характеристикою в. о. настоятеля храму Архімандрита Антонія ( ОСОБА_12 ) від 09.12.2024 року. - апеляційний суд вважає, що надані докази не спростовують висновків суду про наявність ризиків та необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання органу досудового розслідування чи застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також враховує те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які перешкоджають триманню її під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_7 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Разом із тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Визначаючи заставу в розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не взяв до уваги положення ч. 5 ст. 182 КПК України та фактично не навів наявність даних про виключність випадку для встановлення застави саме у такому розмірі, формально пославшись на майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість та характер кримінального правопорушення, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, в період війни, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, і на те, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

При оцінці доводів апеляційної скарги захисника у цій частині та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги матеріали судового провадження, у яких відсутні дані, які б приводили до висновку про те, що фактичні обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, характер інкримінованих йому діянь, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші вказані вище дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, свідчать про те, що за вказаних обставин має місце такий виключний випадок, який би свідчив про необхідність визначення застави саме у розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Не посилається сторона обвинувачення у клопотанні, а прокурор не посилався у суді першої інстанції на дані про особу підозрюваного, які можуть призвести до висновку про обґрунтованість застави в розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Органом досудового розслідування до матеріалів за клопотанням не приєднано і даних про особу підозрюваного у підтвердження матеріального та фінансового стану ОСОБА_7 , а у клопотанні не міститься даних щодо матеріального та фінансового стану підозрюваного. Вказане свідчить про неповноту та поверховість слідчого при проведенні перевірки та вмотивуванні відомостей щодо особи підозрюваного. При оцінці доводів апеляційної скарги сторона захисту та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що слідчим суддею суду першої інстанції не з`ясовувались питання пов`язані з матеріальним та фінансовим станом підозрюваного. Окрім того, колегія суддів зазначає, що як слідчим, так і слідчим суддею вказується на специфіку кримінального правопорушення, при цьому не конкретизується у чому саме полягає специфіка цього кримінального правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту надала документи, що характеризують матеріальний та фінансовий стан підозрюваного, які призводять до висновку, що встановлений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного. Крім того, адвокат ОСОБА_6 надав апеляційному суду документи, що на утриманні підозрюваного перебуває троє неповнолітніх дітей.

Прокурор ствердив, що підозрюваний має у власності нерухоме майно, однак доказів на підтвердження цього не надав.

Тому визначення застави слідчим суддею в розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 гривень, колегія суддів вважає незаконним та необґрунтованим.

При постановленні ухвали, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КПК України кримінального правопорушення, те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, а також те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного і будуть недостатньо ефективними для запобігання вищенаведеним ризикам, і вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При визначені розміру застави, колегія суддів бере до уваги обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 - раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником, фінансовий стан, характеристику з місця проживання, характеристики настоятелів храму, позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду чи здійснення інших дій, які кримінальним процесуальним законом визначені як ризики, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та вважає, що в даному випадку таки має місце виключний випадок і застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.

При цьому, на переконання апеляційного суду розмір застави підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_13 у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, - 260 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , а також не порушуватиме права підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати його завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - зміні у частині розміру застави, із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787 280,00 гривень, та покладенням на нього передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Строк дії ухвали та передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки на підозрюваного ОСОБА_7 покладаються у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, а саме з 20 год. 30 хв., 05.12.2024 року до 20 год. 30 хв., 03.02.2025 року, з визначенням застави у розмірі 9 992 400 гривень- змінити у частині визначення розміру застави, встановивши її у розмірі - 260 розмірів прожиткового мім уму для працездатних осіб, що становить 787 280,00 гривень.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: