Справа № 344/3601/25
Провадження № 1-кс/344/1863/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 06.01.2024, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

28.02.2025 слідчий ОСОБА_7 , за погодженням прокурора ОСОБА_8 , звернувся із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 06.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді - тримання під вартою без альтернативи внесення застави на строк досудового розслідування, тобто до 26.03.2025 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відбуваючи покарання у відділенні СПС № 6 ДУ «Коломийська виправна колонія № 41» (далі ВК-41) за адресою: с. Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області, вул. Привокзальна, 30, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863-XIV від 08.07.1999, з метою придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, їх маскування, пересилання та передачі в місце позбавлення волі ВК-41, у травні 2024 року створили та очолили організовану групу, до якої завербували своїх знайомих ОСОБА_13 та раніше судимих ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Створена й очолювана ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 організована група характеризувалась згуртованістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності, стійкістю зв`язків її учасників, наявністю спільно розроблених та погоджених планів учинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, взаємообізнаністю про вчинення конкретних дій для досягнення спільного злочинного плану та єдиної мети постачання наркотичних засобів у місце позбавлення волі, безумовним підпорядкуванням учасників групи її організаторам, домовленістю та готовністю до виконання всіма учасниками групи відведеної їм ролі, усвідомленням вчинення злочинів спільно з іншими заради успішного досягнення результатів злочинної діяльності всіх учасників групи, готовністю до постійного вчинення злочинів, пошуком осіб, здатних придбавати, зберігати, маскувати, приховувати, пересилати та передавати наркотичні засоби і психотропні речовини у місце позбавлення волі, конспірацією злочинних дій шляхом переговорів за допомогою мобільного зв`язку з використанням умовних слів, які характеризують предмет злочину.

У своїй діяльності члени організованої групи дотримувались чітких вимог дисципліни та конспірації, для оперативного зв`язку між собою, при спілкуванні по мобільному зв`язку між собою повністю виключили слова та назви наркотичних засобів, розробили та запровадили сленгові терміни з відомим лише їм змістовим навантаженням, застосовуючи у розмовах визначені ними слова та використовуючи їх для спілкування між собою.

Добровільно зорганізувавшись таким чином у стійке об`єднання, члени організованої групи розробили загальні правила поведінки, склали детальний план злочинних дій, у якому визначено конкретні ролі та функції кожного співучасника, направлені на успішне виконання цього плану, відомого та схваленого всіма ними, спрямованого на виконання вказівок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і забезпечення єдності та тісних стосунків між учасниками групи.

Створена засудженими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 організована група за участі ОСОБА_13 та раніше судимих ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 упродовж травня-вересня 2024 року вчинила 24 епізоди незаконного придбання, зберігання, пересилання та передачі в місце позбавлення волі ВК-41, наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну, з метою його особистого вживання та збуту засудженим.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, неодружений, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимому.

26 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

26 вересня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до 24.11.2024 року включно.

Окрім цього, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 26.03.2025 року.

20 листопада 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до 18.01.2025 року включно.

14 січня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до 14.03.2025 року включно.

28 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Сторона обвинувачення вважає, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і надалі продовжують існувати, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_18 перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, джерело його існування не відоме, раніше вчиняв корисливі злочини, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому з метою отримання прибутку останній перебуваючи на волі може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Сторона обвинувачення вважає, що зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Прокурор просив клопотання задоволити з викладених мотивів в клопотанні.

Слідчий підтримав клопотання прокурора.

Захисник у судовому засіданні не заперечив щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла наступного висновку.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 06.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2024 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 26.03.2025.

14 січня 2025 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 березня 2025 року включно, залишено раніше визначений розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

28 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, незаконному збуті психотропних речовин та передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі, повторно, організованою групою.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, яка, зокрема, підтверджується долученими до клопотання доказами копіями: протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 24.05.2024, висновку експерта №СЕ-19/109-24/9605-НЗПРАП від 08.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 30.05.2024, висновку експерта №СЕ-19/109-24/9606-НЗПРАП від 08.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 04.06.2024, висновку експерта №СЕ-19/109-24/9608-НЗПРАП від 10.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 07.06.2024, висновку експерта №СЕ-19/109-24/9609-НЗПРАП від 09.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 18.06.2024, висновку експерта №СЕ-19-24/9906-НЗПРАП від 25.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 20.06.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 27.06.2024, висновку експерта №СЕ-19/109-24/9907-НЗПРАП від 25.07.2024, протоколами про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 09.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 15.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 19.07.2024, протоколу про хід НСРД негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 26.07.2024, протоколу про хід НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.08.2024.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені слідчим суддею при продовженні вказаного запобіжного заходу.

Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов, підстав не має.

Докази зібрані під час досудового розслідування, які вивчені слідчим суддею надають можливість пересвідчитись у достовірності на вказаній стадії кримінального процесу:

Разом з тим, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, з середньою спеціальною освітою, не одружений, відомості про його доходи відсутні, як і реальний майновий стан; згідно ст. 89 КК України раніше не судимому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя враховує, що продовжує існувати ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний може незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Крім того, не виключається той ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, джерело його існування не відоме, раніше вчиняв корисливі злочини, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому з метою отримання прибутку останній перебуваючи на волі може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі, зумовлює наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої не процесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 14.03.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.03.2025 включно, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження з урахуванням вказаних вище умов.

Відповідно до п. 5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому суд враховує, що на сьогодні, в умовах воєнного стану, проблема наркозлочинності, яка порушує права всіх людей (в тому числі й таких, що не вживають наркотичні речовини) на життя і здоров`я, безпечне середовище, є однією з найгостріших соціальних і правових проблем України. При цьому зусилля правоохоронних органів із задіянням значної кількості людських, технічних та фінансових ресурсів для протидії таким формам організованої наркозлочинності нівелюються можливістю застосування до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, такого альтернативного запобіжного заходу, як застава, яка надає змогу підозрюваним уникати ізоляції від суспільства та продовжувати протиправну діяльність.

Суд враховує, що за результатами досліджень Українського медичного та моніторингового центру з алкоголю та наркотиків Міністерства охорони здоров`я України ( загально доступний документ) за останні десять років кількість смертей серед осіб, які перебували на наркологічному обліку, значно зросла. Загрозливих масштабів набули поширеність розладів психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин, психічні захворювання та інші захворювання.

Відтак, слідчий суддя констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Також, слід зазначити, що доходи, які може приносити протиправна діяльність, пов`язана зі збутом наркотиків в особливо великих розмірах, негативні наслідки від цієї інкримінованої злочинної діяльності для суспільства та розмір застави, яка визначається підозрюваному, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України, є неспівмірними.

Відтак, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, розмір застави не слід визначати.

Вирішуючи дане питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали 04 березня 2025 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1