Справа №639/2187/25
Провадження №1-кп/639/264/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000290 від 25.03.2025 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 25.03.2025 близько 12 години 00 хвилин у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався,перебував у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 .

Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-яких речей, належних ОСОБА_6 з приміщення вказаної квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння втратила пильність та заснула, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном марки Samsung Galaxy A04e, модель: SM-A042FZCDSEK, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , рожевого кольору, в оранжевому чохлі, який знаходився на столі.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи усвідомлено, виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належного ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3100 грн. 00 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №944/25 від 26.03.2025.

31.03.2025 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 (з письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 ), якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті. ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв проведенню досудового розслідування, повернув потерпілій викрадене майно.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 31.03.2025 року.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та затвердити угоду про визнання винуватості від 31.03.2025р. (с/с а.с. 18)

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором було дотримано.

Так, прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 отримано письмову згоду потерпілої ОСОБА_6 від 31.03.2025 року на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000290 від 25.03.2025 року (к/п а.с. 53).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання. Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час підготовчого судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні зареєстрований та має місце постійного проживання, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, надана письмова згода потерпілої на укладення вказаної угоди, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.03.2025 року по кримінальному провадженню №0000290 від 25.03.2025 року, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року, яке було вилучено 25.03.2025 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy A04e, який переданий потерпілій ОСОБА_6 під збережувальну розписку залишити останній як законному власнику (к/п а.с. 26, 52).

Процесуальні витрати в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного експерта ОСОБА_8 , які перерахувати на р/р UA0126618 (к/п а.с. 35).

Відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1