Справа № 242/5440/16-к
Провадження № 1-кп/243/633/2024
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2024 року Слов`янського міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку,матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 від 02.11.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 від 02.11.2016, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» 1995 року в останній редакції від 04.07.2013, яка забороняє на території України обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вчинив незаконні операції з наркотичними засобами на території м. Українськ Донецької області при наступних обставинах.

В перших числах серпня 2016 року, точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території лісосмуги, розташованої неподалік с. Лесівка Донецької області, точного місця під час досудового розслідування не встановлено, з метою придбання наркотичного засобу для особистого вживання, діючи незаконно, умисно, придбав невстановлену слідством кількість листя і верхівкових частин коноплі, зірвавши її з дико зростаючих рослин конопель, що ростуть на вищевказаній території. Після цього ОСОБА_4 поклав зірвані ним листя й верхівкові частини рослини конопель в кишеню одягнених на ньому джинсів та, діючи незаконно, умисно, зберігаючи при собі, переніс до місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же день, знаходячись за адресою свого мешкання, ОСОБА_4 розклав на столі в кухонній кімнаті на аркуші паперу зірвані ним листя та верхівкові частини дикорослих рослин конопель та залишив для сушіння. Через декілька днів, точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 подрібнив їх, тим самим виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Після цього ОСОБА_4 поклав вказаний наркотичний засіб у газетний згорток та став незаконно зберігати у печі опалення в кухонній кімнаті за місцем свого мешкання для особистого вживання, без мети збуту.

11.11.2016 на підставі ухвали Селидівського міського суду про дозвіл на обшук житла ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду квартири за вказаною адресою у кухонній кімнаті у печі опалення було виявлено та вилучено газетний згорток, у якому була речовина зеленого кольору у висушеному подрібненому стані зі специфічним запахом канабісу. Речовина містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, загальною масою 9,61г, що, в перерахунку на суху речовину, складає 8,65 г, яку ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав при собі з метою особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

12.12.2024 до суду від прокурора надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. В обґрунтування поданого клопотання прокурор заначила, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, належить до кримінальних проступків. Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до обвинувального акту, було вчинено ОСОБА_4 11.11.2016, диференційований строк, визначений ч. 1 ст. 49 КК України, сплив 11.11.2019, тобто з часу його вчинення минуло більше восьми років. Однак, ОСОБА_4 ухилився від суду, в результаті чого було винесено ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28.02.2018 року, якою оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження зупинено до його розшуку. Відновлення судового провадження відбулося 04.04.2018. Отже, строк ухиляння від суду становить 1 місяць 7 днів. Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років (загальний строк, незалежно від ухилення). В цьому випадку вже спливли як диференційовані, так і загальні строки. Відповідно до вироку Селидівського міського суду Донецької області від 14.02.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік з іспитовим строком на 1 (один) рік, проте, 07.12.2024 набрала законної сили ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2024 у справі № 242/1963/23, відповідно до якої « … ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14.02.2024, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений…». Відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України «..особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості…» Отже, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався. У постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте, наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. В постанові ОП ВС від 12.09.2022 (справа № 203/241/17) зроблено висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Враховуючи наведене, прокурор просить суд звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримали подане прокурором клопотання, просили його задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступного.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини 4 статті 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до кримінальних проступків, який карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно роз`яснення, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скоєного 11.11.2016.

Згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 28.02.2018 ОСОБА_4 було оголошено в розшук у зв`язку з його ухиленням від суду, на підставі ст. 335 КПК України, судове провадження зупинялось на час розшуку обвинуваченого.

04.04.2018 кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було відновлено у зв`язку зі встановленням його місцезнаходження.

Строк ухилення обвинуваченого від суду склав 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів, та з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального проступку минуло вісім років, а отже строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України спливли.

Крім того, із довідки УІАП ГУНП в Донецькій області № 8-03052024/14046 від 03.05.2024 судом вбачається, що 14.02.2024 ОСОБА_4 був засуджений Селидівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили 18.03.2024. Проте, на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2024, справа № 242/1963/23, провадження № 1-в/243/161/2024, ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14.02.2024 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Згідно ч. 3 ст. 88 КК України, особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_4 визнаний таким, що не має судимості, згідно ч. 3 ст. 88 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Отже, суд, з урахуванням викладеного вище, враховуючи згоду обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підлягає закриттю у зв`язку зі спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім цього, що стосується вирішення питання про відшкодування судових витрат, слід зазначити, - якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таких висновків дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 № 203/241/17 (51-4251кмо21).

Враховуючи наведене, судові витрати у кримінальному провадженні, зокрема на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 1/10-1149 від 22.11.2016 в сумі 351,84 грн, - слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49, 88, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 284 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 від 02.11.2016, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Судові витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 1/10-1149 від 22.11.2016 в сумі 351,84 грн, - віднести на рахунок держави.

Речовий доказ, а саме - речовину рослинного походження (каннабіс масою 7,65 г), передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, згідно квитанції № 285, - знищити після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 13.12.2024 о 08-45 год.

Суддя ОСОБА_1