Провадження № 1-кп/761/3260/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 07.04.2024, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в Управлінні державної охорони України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000306 від 07.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

До суду надійшло клопотання подане захисником ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, яке мотивоване тим, що ризики на які посилається прокурор ґрунтуються на припущеннях, батьки ОСОБА_8 мають незадовільний стан здоров`я та потребують його догляду, тобто ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, крім того, позитивно характеризується згідно службової характеристики співробітника гауптвахти.

Крім того, прокурором до суду подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, ризики, які враховувались раніше при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримала з підстав наведених та з цих же підстав заперечувала щодо задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт або визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Представники потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора, заперечували щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження наявні у розпорядженні суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з обвинувального акта ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам, перелік яких зазначений у п.п. 1-5 цієї статті, на запобігання яких спрямоване застосування запобіжних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу слідчим суддею під час здійснення досудового розслідування перевірялося питання щодо наявності достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Наразі ОСОБА_8 набув вже статус обвинуваченого та обґрунтованість висунутого обвинувачення перевірятиметься судом в ході судового розгляду.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

При цьому, виходячи зі змісту поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про наявність у неї достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Також, судом при вирішенні питання доцільності щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуються наступні дані щодо особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовець, одружений, неповнолітніх дітей не має.

На момент вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які враховувалися судом раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, при вирішенні питання про доцільність застосування заходу забезпечення, під час досудового розслідування судом, враховувались існування ризиків можливої неправомірної поведінки ОСОБА_8 , передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, однак ретельнішу оцінку цим доказам, суд надаватиме під час їх дослідження та вивчення змісту.

Також, судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості та характер висунутого обвинувачення, суспільна небезпека інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення, усвідомлення обвинуваченим, що в разі доведення винуватості йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що переконливо дає підстави для висновків про реальне існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів та вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, на даний час судом здійснюється допит свідків, у зв`язку із чим, ризик незаконного впливу на свідків на даний час є підвищеним.

На переконання суду ненастання вказаних ризиків зумовлене саме застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність постійного місця проживання та місця роботи, наявність дружини, батьків, їх незадовільний стан здоров`я, у своїй сукупності, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки, що враховані судом.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту, щодо необхідності безпосередньої присутності обвинуваченого біля батьків, задля догляду, не доведеними, зважаючи на те, що ОСОБА_8 має рідну сестру, яка може піклуватись про них.

Крім того, суд, зважаючи на наявні ризики, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дійшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес у даному випадку, переважає інтереси конкретної особи, а саме обвинуваченого ОСОБА_8 на особисту свободу, та про відсутність, у зв`язку з цим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У даному випадку, застосований раніше захід забезпечення у вигляді тримання під вартою є виправданими, як захід процесуального примусу, з огляду на фактичні обставини за яких ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення та наслідки, які настали згідно змісту висунутого обвинувачення.

У зв`язку із наведеним у сукупності, суд вважає, що менш суворіший запобіжний захід не здатен буде забезпечити ненастання існуючих ризиків.

При цьому, суд в силу ч. 4 ст. 183 КПК України не знаходить підстав для визначення ОСОБА_8 , розміру застави, оскільки останньому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого настала загибель людини, що виключає можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

А тому, слід відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, а клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.

Строк дії ухвали слід встановити 60 днів.

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 12 січня 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити 60 днів, тобто по 12 січня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а особою, що утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали.

.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3