Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1313/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Агентство з розшуку та менеджменту активів, далі - АРМА) розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, поданого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000080

від 05.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження службовими особами

ТОВ «ТТВК» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72,

оф. 128, основний вид діяльності - діяльність туристичних операторів (під брендом «ТUI Україна», директор - ОСОБА_9) налагоджено протиправний механізм, спрямований на підтримання діяльності організованої групи осіб, які забезпечували функціонування підконтрольного суб`єкту господарювання з метою здійснення протиправної діяльності, спрямованої, у тому числі на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційної ладу або захоплення державної влади, а також військової агресії РФ проти України.

Також встановлено, що власниками ТОВ «ТТВК» є фізичні особи - резиденти Російської Федерації. Зокрема, до 02.10.2019 кінцевим бенефіціарним власником вказаного підприємства значився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженець РФ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 - російський міліардер, є одним з найбагатших людей в РФ, займає посаду генерального директора ТОВ «Сєвєрсталь», володіє контрольними пакетами акцій в ЗАТ «Сєвєргруп», ТОВ «Алгоритм», ТОВ «Регул», ТОВ «Капітал», ТОВ «Холдингова Гірнича компанія» та інше. В 2016 році отримав від президента РФ ОСОБА_5 відзнаку «За благодеяние»).

В подальшому, ОСОБА_4 передав свою частку у власності ТОВ «ТТВК» синам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На даний час, кінцевим бенефіціарним власником значиться громадянин РФ ОСОБА_8 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Крім того, в ході розслідування встановлено осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а саме:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , громадянин Турецької Республіки, посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 07.05.2008, адреса проживання: АДРЕСА_3 . Директор ТОВ «ТТВК», підписував договори та інші фінансово-господарські документи;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , громадянка України, уродженка смт. Краснозерське Новосибірської області РФ, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Має право підпису в ТОВ «ТТВК»;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН , громадянка України, уродженка с. Тимирязєво, Воронезької області РФ, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_5 . Головний бухгалтер ТОВ «ТТВК».

Засновником ТОВ «ТТВК» () є підприємство «Кайфел Трейдінг Лімітед» (Кіпр, Лімасол, Караіскакі, 6, Сіті Хауз, 3032), власником та кінцевим бенефіціаром якої також є громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 . Розмір статутного капіталу: 31 570 889, 70 гривень (частка 100%).

Так, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19.05.2022 (справа №758/3572/22) накладено арешт на корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ТТВК» () в розмірі 31 570 889, 70 гривень, та у подальшому ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2022 (справа № 758/4214/22) визначено порядок зберігання речових доказів, зокрема 100 % статутного капіталу ТОВ «ТТВК», у вказаному кримінальному провадженні шляхом їх передачі АРМА. Також ухвалою Подільського районного суду міста Києва

від 25.01.2023 (справа №758/819/23) накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках та належать ТОВ «ТТВК».

Крім того, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2022 (справа № 758/4212/22) накладено арешт без заборони користування на транспортні засоби, які належать ТОВ «ТТВК», а саме Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 ; Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_6 ,

VIN НОМЕР_7 ; Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_9 ; Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_10 , VIN НОМЕР_11 ; Volkswagen Passаt,

д.н.з. НОМЕР_12 , VIN НОМЕР_13 ; Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_14 ,

VIN НОМЕР_15 , та y подальшому ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28.07.2022 (справа №758/5973/22) визначено порядок зберігання цих речових доказів у вказаному кримінальному провадженні шляхом їх передачі АРМА.

Водночас 12.12.2024 до Подільської окружної прокуратури міста Києва надійшов лист від АРМА про те, що з метою ефективного виконання агентством функцій з управління майном, необхідним є накладення арешту саме з забороною власнику користуватись майном та про передачу активів АРМА для реалізації.

Разом з тим, рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19.10.2022, яке введено в дію Указом Президента України від 19.10.2022

№ 726/2022, вирішено застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , a також громадянки Російської Федерації ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»

від 19.10.2022, яке введено в дію Указом Президента України № 727/2022, вирішено застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до громадянки Російської Федерації ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ), ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Також відповідно до наявних матеріалів встановлено, що у період з 03.01.2019 по 23.02.2022

ТОВ «ТТВК» здійснило фінансові операції, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю (перерахування з-за кордону/за кордон) на загальну суму 10,45 млрд. грн., з яких понад

8 млрд. грн. були перераховані на рахунки російських компіній. Крім того, згідно з інформацією АРМА ОСОБА_4 є бенефіціаром російського холдингу ПАТ «Северсталь», якому підконтрольні російські компанії АТ «Северсталь Канаты», ВАТ «Северсталь-Метиз»,

ТОВ «Северсталь Подъемные Технологии», АТ «Северсталь Дистрибуция», які в свою чергу є постачальниками продукції для міністерства оборони РФ та для російських компаній, основною діяльністю яких є виробництво воєнних кораблів, зброї, боєприпасів та бронетехніки. Враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку Російська Федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року

№ 2102-ІХ, з урахуванням потреби невідкладного та ефективного реагування на наявні загрози національним інтересам України, є всі підстави вважати, що службові особи, а також інші особи, які діють від їх імені, їх представники, представники товариств (у тому числі за довіреністю), інші особи, у володінні, користуванні яких перебувають транспортні засоби ТОВ «ТТВК» (), можуть вчинити дії щодо їх приховування з метою уникнення відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави для звернення до суду з клопотання щодо накладення арешту на майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що призведе до суттєвої майнової шкоди, завданої потерпілому в рамках цього кримінального провадження, при цьому потреба у накладенні арешту на майно під час досудового розслідування зумовлена перш за все необхідністю забезпечення можливості поновлення в подальшому порушених прав власності потерпілого за цим кримінальним провадженням, які відповідно до положень Конституції України та ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є непорушними та такими, що підлягають захисту з боку держави. Разом з цим, за даних обставин справи, накладення арешту на зазначене вище майно не несе за собою правових наслідків у вигляді втручання у права і свободи інших осіб.

Отже, з метою запобігання протиправним діям з належним ТОВ «ТТВК» ) майном, відшкодування в подальшому спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, виникла необхідність звернутися із цим клопотанням до суду щодо накладення арешту на транспортні засоби зазначеного підприємства та подальшої їх передачі в управління шляхом реалізації за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 19 - 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон про АРМА). Таким чином, реалізація як шлях управління АРМА активами зазначеного типу, забезпечуватиме збереження та/або збільшення вартості такого майна забезпечення прийняття обґрунтованого рішення та врахування позиції усіх сторін при вирішенні справи.

В судове засідання представник ТОВ «ТТВК» не з`явився; товариство було повідомлено у встановлений законом спосіб про дату, час, місце його проведення; про причини неявки суд не повідомлено.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з наведених підстав; зазначив, що у ТОВ «ТТВК», наразі, фактично відсутні основні фонди для здійснення фінансово-господарської діяльності; офіси зачинено, керівництво виїхало за кордон, їх місце перебування не відомо; працівники не здійснюють свої обов`язки.

Представник АРМА в судовому засіданні також просив задовольнити клопотання з наведених підстав; вказав, що підставою для направлення листа є положення п. 2 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10 листопада 2015 року

№ 772-VII (далі - Закон № 772), а саме: майно швидко втрачає свою вартість.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовуються доводи цього клопотання, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя проходить до висновку про те, що його слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Крім того, абзацом 7 ч. 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 772, АРМА є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Положеннями ч. 1 ст. 19 Закону № 772 встановлено, що АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора

Відповідно до положень ст. 21 цього ж закону, управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління (ч. 1 ст. 21); управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання

прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління (ч. 3 ст. 21).

За змістом ч. 4 ст. 21 Закону № 772 рухоме майно може бути передано для реалізації без згоди власника за рішенням слідчого судді, суду за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) майно піддається швидкому псуванню;

2) майно швидко втрачає свою вартість;

3) витрати на зберігання рухомого майна протягом одного календарного року становлять більше 50 відсотків його вартості.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, і на даний час у сторони обвинувачення зберігається необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212

КК України, провести низку слідчих та процесуальних дій у межах цього кримінального провадження.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно. Ненакладення арешту на зазначене вилучене майно може вплинути на досягнення дієвості кримінального провадження, що згідно зі ст. 131 КПК України є загальною метою забезпечення заходу кримінального провадження.

Також слід роз`яснити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТТВК» () із забороною користування, відчуження та розпорядження, на наступні транспортні засоби:

- Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 ;

- Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 ;

- Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_9 ;

- Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_10 , VIN НОМЕР_11 ;

- Volkswagen Passаt, д.н.з. НОМЕР_12 , VIN НОМЕР_13 ;

- Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_14 , VIN НОМЕР_15 .

Передати вказані транспортні засоби Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості на підставах, визначених статтями 1, 9, 19 - 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Копію ухвали вручити прокурору - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1