КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/7720/20 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3800/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

- ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черненко Російської Федерації, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» на посаді агента по залученню клієнтів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 05.04.2020 року близько 03:00 год. ОСОБА_8 реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, підійшов до паркану охоронюваної території стоянки транспортних засобів ТОВ «МЛ «ДІЛА», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 5, після чого упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та підійшов до транспортного засобу Смарт Фортво синього кольору, номерні знаки НОМЕР_1 , який був підключений до зарядного обладнання для акумуляторів ChargeU mini Type 1. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 від`єднав зарядне обладнання для акумуляторів ChargeU mini Type 1, вартістю 8707 грн. від транспортного засобу марки - Смарт Фортво синього кольору, номерні знаки НОМЕР_1 та помістив його до поліетиленового пакету Новус, біло-зеленого кольору, який мав при собі. Перелізши назад через паркан, упевнившись, що його дії залишилися непоміченими, ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину.

Захисникобвинуваченого не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати.

Крім того, сторона захисту зазначила у скарзі клопотання про проведення судового слідства та просить дослідити письмові докази у кримінальному провадженні, а саме: протокол огляду місця події від 05.04.2020 року з таблицею до нього, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2020 року, рахунок-фактура №0606 від 04.10.2018 року щодо вартості зарядного пристрою, платіжне доручення № 12329 від 04.10.2018 року, протокол огляду ком пакт-диску та перегляду відеозапису від 07.04.2020 року та компакт-диск.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує про те, що суд в порушення вимог статей 89, 94, 370 КПК України не врахував підстави поданого стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустимими у зв`язку наявністю протиріч, допущених в ході досудового слідства і не усунутих під час судового розгляду, зокрема, протоколу огляду місця події, витягу з ЄРДР, протоколу прийняття заяви про вчинення злочину, протоколу огляду відеозапису, постанови про визнання речовим доказом, протоколу пред`явлення особи для впізнання, повідомлення про підозру, протоколу допиту підозрюваного.

Суд не навів переконливих мотивів відхилення доводів клопотання і залишення його без задоволення, у зв`язку з чим виникає необхідність перевірки достовірності та допустимості доказів сторони обвинувачення судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги та виправлення судової помилки.

Посилається на те, що в порушення вимог КПК України у протоколі огляду місця події від 05.04.2020 року відсутнє згадування про надання добровільної згоди власника/володільця огородженої території МЛ «Діла» на огляд працівниками правоохоронного органу по проспекту Науки, 5 в м. Києві, відсутня в провадженні окрема заява від власника МЛ «Діла» про надання згоди на огляд огородженої території МЛ «Діла» і така стороною обвинувачення не надавалася, а також не має у кримінальному провадженні відповідної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку зазначеної території МЛ «Діла». Крім того стверджує про те, що в порушення вимог ч.1 ст.228 КПК України з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.04.2020 року за участю свідка ОСОБА_9 (т.1,а.п.66,68) вбачається, що фотознімок, використаний слідчим для проведення слідчої дії, взято з ілюстративної фото таблиці до протоколу огляду місця події, що нівелює результати цієї слідчої дії через грубе порушення ст.87 КПК України. Зазначені порушення залишилися поза увагою сторони обвинувачення і суду.

Поряд з цим захисник зазначає, що з протоколу огляду компакт-диску та перегляду відеозапису від 07.04.2020 року, який надано стороною обвинувачення на підтвердження факту вчинення крадіжки 05.04.2020 року на території МЛ «Діла» вбачається, що в протоколі зазначено опис відеофайлу, який не містить безперервної зйомки подій 05.04.2020 року та має ознаки нарізки подій, записані відео фрагменти не відображають реальної картини події 05.04.2020 року та фіксують переміщення невстановленої особи неповно, без деталізації обставин, що також на його думку є порушенням статей 93, 99 КПК України.

Також захисник посилається на те, що стороною обвинувачення всупереч вимогам статей 91, 242 КПК України не встановлено вартість викраденого майна на дату вчинення кримінального правопорушення - 05.04.2020 року з урахуванням стану пристрою з дати його придбання - 04.10.2018 року.

Вказує також про те, що в ході досудового розслідування допущено істотні суперечності між матеріалами кримінального провадження та показаннями свідка ОСОБА_10 , що не були усунуті слідством і судом першої інстанції. Зокрема, з протоколу огляду компакт-диску та перегляду відеозапису від 07.04.2020 року слідує, що чоловік високого зросту, який прямував по території МЛ «Діла» 05.04.2020 року о 01:21 год. був одягнутий в шкіряну куртку, на обличчі якого була маска чорного кольору, на руках рукавички чорного кольору, однак відповідно до протоколу огляду місця події від 05.04.2020 року при фактичному затриманні ОСОБА_8 зазначені предмети у останнього не вилучалися. При цьому, свідок ОСОБА_10 підтвердив, що особа, яка потрапила на камери спостереження, це одна і та сама особа та в суді пояснив, що бачив обвинуваченого при затриманні, але без маски, в судовому засіданні 11.10.2020 року і 08.11.2021 року стверджував, що з відстані 15 метрів у нічний час доби впізнав особу за рисами обличчя, але не зміг повідомити за якими саме.

Отже, на переконання захисника, у кримінальному провадженні відсутні докази винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом та обґрунтовані і переконливі підстави для ухвалення обвинувального вироку за ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зі змісту та аналізу вказаної статті випливає, що суд апеляційної інстанції при перегляді кримінального провадження перевіряє докази, оцінку яким дав суд першої інстанції при ухвалені судового рішення, і може дослідити докази, які дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а також дослідити докази, які не досліджувались, якщо сторони судового провадження просили про їх дослідження або якщо про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про необхідність дослідження письмових доказів. Разом з тим, апелянтом з урахуванням положень ч.3 ст.404 КПК України, не наведено мотивів, у зв`язку із чим апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити ті обставини та докази, які вже були досліджені судом першої інстанції. Така вимога захисника фактично обумовлена незгодою із оцінкою, наданою доказам судом першої інстанції, що у розумінні ч.3 ст.404 КПК України не є підставою для задоволення такого клопотання сторони захисту.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані в установленому законом порядку докази та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, дійшов висновку про його винуватість в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше сховище, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку щодо доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та оціненими відповідно до положень ст.94 КПК України доказами, які визнані судом належними та допустимими, а їх сукупність достатньою для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із вироку, судом першої інстанції було допитано обвинуваченого, представника потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . При цьому в судовому засіданні були повно та всебічно перевірені доводи сторони захисту, зокрема щодо визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КК України, а саме: протоколу огляду місця події, витягу з ЄДРД про реєстрацію 05.04.2020, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення, протоколу огляду відеозапису, постанови про визнання речовим доказом, постанови про залучення представника потерпілого, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, повідомлення про підозру, протоколу допиту підозрюваного, показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Проте, ці доводи сторони захисту судом були обґрунтовано відхилені, з наведенням у вироку мотивів суду, з чим також погоджується колегія суддів, оскільки вони суперечать встановленим в ході судового розгляду фактичним обставинам кримінального правопорушення та спростовуються сукупністю досліджених доказів у справі, які змістовно наведені у вироку, зокрема:

- даними рапорту від 05.04.2020, згідно якого під час патрулювання території Голосіївського району, за адресою: пр-к. Науки, 8, помітили підозрілого громадянина, який помітивши наряд поліції почав тікати, наздогнавши громадянина він представився як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , на запитання чому даний громадянин тікав від наряду, він повідомив, що здійснив крадіжку зарядного пристрою до електромобіля. Після чого на місце події було викликано СОГ Голосіївського УП, після чого вказаного громадянина було доправлено до Голосіївського УП;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.04.2020 у ОСОБА_10 прийнято заяву про те, що 05.04.2020 біля 2-22 год. з території МЛ «Діла» за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5, невідомий чоловік викрав зарядний пристрій до автомобіля;

- даними протоколу огляду місця події від 05.04.2020 із ілюстративною таблицею до нього, проведеного з 04-01 год по 04-25 год., у присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , місцем огляду являється огороджена територія МЛ «Діла» за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5. На момент огляду встановлено, що місцем огляду являється парковка МЛ «Діла», на якій знаходяться 4 автомобілі біля входу до лабораторії припарковано електромобіль синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , поруч біля нього припарковано автомобіль чорного кольору Шевроле д.н.з. НОМЕР_2 , паралельно електромобілю та авто Шевроле біля огорожі на даній території припарковано автомобіль з д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль д.н.з. НОМЕР_4 . Біля огорожі зі сторони проїзної частини за межею огорожі на тротуарі знаходиться громадянин який представився як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в руках знаходиться пакет біло-зеленого кольору Новус, в якому знаходиться зарядний пристрій Charge s, котрий зі слів останнього вкрав з охоронюваної території біля МЛ «Діла», вищезазначений зарядний пристрій було вилучено, поміщено до поліетиленового пакету та опечатано біркою паперовою з підписами слідчого та понятих;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2020, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку № 2 (на якому зображено ОСОБА_8 ) за формою обличчя, носа, губ, загальними рисами обличчя, як особу, яка 05.04.2020 вчинила крадіжку з території МЛ «Діла», що за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5;

- даними постанови про визнання ТОВ МЛ «Діла» потерпілим, та визнання ОСОБА_14 представником ТОВ МЛ «Діла»;

- довідкою, згідно якої обладнання для акумуляторів ChargeU mini Type 1, яке було викрадено в ніч на 05.04.2020 з автомобіля Смарт д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5, згідно платіжного доручення № 12329 від 04.10.2018 було придбано у ФОП ОСОБА_15 по рахунку фактурі № 0606 від 04.10.2018 в сумі 8707 грн.;

- даними рахунка фактури № 0606 від 04.10.2018, згідно якої вартість ChargeU mini Type 1 8707 грн.;

- даними платіжного доручення № 12329 від 04.10.2018, згідно якого ТОВ МЛ «Діла» сплатило ФОП ОСОБА_15 8707 грн. згідно рахунку № 0606 від 04.10.2018;

- даними протоколу огляду компакт-диску та перегляду відеозапису від 07.04.2020, згідно якого переглянуто відеозапис, на якому зафіксовано крадіжку зарядного пристрою з території МЛ «Діла», крадіжка здійснена особою високого зросту, середньої тілобудови, одягнений в чорного кольору шкіряну куртку, на голові капюшон, чорні спортивні штани, коричневі кросівки, обличчя прикрито чорною маскою, який переліз через паркан із поліетиленовим пакетом біло-зеленого кольору, викрав зарядний пристрій, прямував до паркану, побачивши поліцейське авто, звернув до припаркованого автомобіля з метою не викриття своїх дій, після проїзду поліцейського авто особа просовує пакет під парканом, перелазить паркан та переходить на іншу сторону дороги;

- даними компакт-диску на якому зафіксовано крадіжку безпосередньо переглянутий у судовому засіданні.

Так, при перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Оцінивши наведені у вироку докази в їх сукупності та взаємозв`язку між собою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про те, що вони поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше сховище.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-89, 94, 95 КПК України.

Доводи захисника щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 05.04.2020р. були предметом розгляду суду першої, який вірно вказав, що зазначені недоліки не призвели до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. З зазначеними висновками погоджується і апеляційний суд.

Безпідставними є твердження апелянта про грубе порушення ст.87 КПК України через використаний слідчим фотознімку, взятого з ілюстративної фототаблиці до протоколу огляду місця події, що нівелює результати цієї слідчої дії. Даний фотознімок не містить значних відмінностей, які б вирізняли обвинуваченого серед інших осіб, залучених до процедури пред`явлення особи для впізнання.

Всупереч апеляційним доводам захисника, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 14.04.2020 вказано, що свідок впізнав на фотознімку №2 (на якому зображено ОСОБА_8 ) за формою обличчя, носа, губ, загальними рисами обличчя, як особу, яка 05.04.2020 вчинила крадіжку з території МЛ «Діла», що за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що дана слідча дія проведена у відповідності до вимог ст.228 КПК України, а протокол цієї слідчої дії відповідає вимогам ст.231 КПК України.

Суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні компакт-диск, на якому зафіксовано крадіжку зарядного пристрою з території МЛ «ДІЛА» та встановив, що на ньому зображена особа візуально схожа на обвинуваченого, зокрема за тілобудовою, характерним високим зростом, що у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема поясненнями свідків, доводять причетність ОСОБА_8 до інкримінованого правопорушення. Отже, даний доказ суд першої інстанції обґрунтовано визнав належним та врахував, оскільки він прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню і не викликає сумнівів у його достовірності та відповідає фактичним обставинам вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що з протоколу огляду компакт-диску та перегляду відеозапису від 07.04.2020 року, який надано стороною обвинувачення на підтвердження факту вчинення крадіжки 05.04.2020 року на території МЛ «Діла» вбачається, що в протоколі зазначено опис відеофайлу, який не містить безперервної зйомки подій 05.04.2020 року та має ознаки нарізки подій, записані відео фрагменти не відображають реальної картини події 05.04.2020 року та фіксують переміщення невстановленої особи неповно, без деталізації обставин, колегія суддів вважає безпідставними.

За правилами п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов*язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди.

У даному кримінальному провадженні, вартість зарядного обладнання для акумуляторів ChargeU mini Type 1, визначено на підставі довідки, згідно якої обладнання для акумуляторів ChargeU mini Type 1, яке було викрадено в ніч на 05.04.2020 з автомобіля Смарт д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр-кт. Науки, 5, згідно платіжного доручення №12329 від 04.10.2018 було придбано у ФОП ОСОБА_15 по рахунку фактурі № 0606 від 04.10.2018 в сумі 8707 грн. Отже, у даному кримінальному провадженні вартість викраденого ОСОБА_8 майна можливо достовірно встановити без спеціальних знань, тоді як сторона захисту в порядку змагальності не надала інших даних.

Посилання апелянта на суперечності в показаннях свідка ОСОБА_10 є надуманими. Зазначений свідок був допитаний в судовому засіданні 08.11.21р. та надав показання, зокрема і на запитання сторони захисту. Зазначеним показанням свідка у сукупності з іншими доказами була надана належна правова оцінка.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження. Зміст оскаржуваного вироку вказує на його вмотивованість та обґрунтованість.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4