КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000099 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кізел Пермської області РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 16 січня 2023 року приблизно о 20.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні кімнати голови правління ЖБК «Будівельник-8» будинку АДРЕСА_1, під час _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2176/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_1

словесного конфлікту з ОСОБА_10 , керуючись протиправним умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, схопив обома руками потерпілу ОСОБА_10 за куртку та кулаком правої руки наніс їй один удар в область грудної клітки з лівої сторони, а потім штовхнув ОСОБА_10 обома руками, внаслідок чого остання впала на стілець, після чого ОСОБА_8 наніс потерпілій приблизно чотири удари в область тулуба з правої та лівої сторін. В подальшому, коли потерпіла ОСОБА_10 намагалась покинути приміщення кімнати, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, наблизився до потерпілої та кулаками обох рук наніс їй хаотичні удари по тулубу, руках та один удар в область губи зліва, внаслідок чого ОСОБА_10 , втративши рівновагу, впала спиною на підлогу. В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, наніс обома руками декілька ударів в область голови потерпілої та один удар правою ногою в область стегна лівої ноги ОСОБА_10 .

Протиправними діями ОСОБА_8 ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців на тильній поверхні правого передпліччя у середній третині, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині; садна на слизовій оболонці нижньої губи зліва, на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 3-го пальця, середньої третини 1-ої п`ясної кістки, на тильній поверхні правого передпліччя у нижній третині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним та таким, що винесений з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що досліджені обставини та докази не відповідають дійсним подіям, не було встановлено та доведено умислу в заподіянні тілесних ушкоджень, хоча у даному кримінальному провадженні наявні обставини, що виключають кримінальну протиправність його дій за ч. 1 ст. 125 КК, оскільки він перебував в стані необхідної оборони.

Зокрема, зазначає, що конфлікт між ОСОБА_11 та ним відбувається вже не вперше з одного і того ж питання - заборгованості за комунальні послуги. Вперше ОСОБА_10 намагалася накинуться з бійкою на нього восени 2022 р., але на той момент в приймальні було багато людей і все закінчилося лише її образами в його бік.

При цьому зазначає, що ОСОБА_10 проживає за вказаною адресою, але не являється членом кооперативу. Квартира, в якій вона проживає, належить її батьку, який і є уповноваженою особою щодо вирішення питання наявності заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Так, 16 січня 2023 року ОСОБА_11 разом зі свідком ОСОБА_12 (яка була хвора та прийшла в масці) спеціально прийшли під кінець прийому, що не заперечується ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_12 , з метою з`ясування особистісних стосунків. Розмовами по організаційних питаннях дочекалися поки з прийому підуть паспортист та бухгалтер, та після цього ОСОБА_13 почала з`ясовувати свої особисті питання, хоча питання боргу потрібно з`ясовувати з бухгалтером, а не з головою правління.

Собко накинулася на нього з метою завдати йому фізичної шкоди - вдарити чи подряпати. Він схопив її за руки (зап`ястки) і почав виводити з приміщення приймальні. Довго тримати її за руки не міг, тож далі тримав її за куртку в області верхньої частини тулуба (що відповідає показанням потерпілої на слідчому експерименті та відображено у висновку експерта).

Таким чином, ОСОБА_13 , задкувавши до виходу, присіла на один столик, з якого вихватила пластиковий лоток з документами та розбила його об нього, потім він її довів до передпокою приймальні, де вона присіла на ще один столик (нижчий, журнальний).

Крім того, зазначає, що, згідно висновку експертного дослідження від 17 січня 2023 року та висновку експерта від 08 лютого 2023 року, у ОСОБА_10 синці в області зап`ястків (передпліччя) та нижньої третини лівого стегна, садна (подряпина) на нижній губі зліва та кистях рук. Проте, висновок експерта свідчить лише про наявність тілесних ушкоджень та не являться сам по собі доказом винуватості особи в їх умисному заподіянні.

Крім того, дані ушкодження цілком відповідають його показанням та зовсім не відповідають показанням ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 .

Зокрема, зазначає, що потерпіла та свідок заявляли, що він ( ОСОБА_14 ) наносив ОСОБА_10 численні удари руками в області шиї, плечей, рук, обличчя, верхньої частина тулуба, а також ногами, проте, на уточнююче запитання як саме руками (кулаками, долонею, ребром долоні) ОСОБА_10 не змогла відповісти.

Також свідок ОСОБА_15 (син ОСОБА_11 ) заявляв, що були сліди на шиї. Проте дані показання зовсім не співпадають з характером травмування, ніяких слідів на шиї, тулубі, руках, в області грудей та інших місцях не виявлено. Синець на лівому стегні ОСОБА_10 цілком відповідає тому, що за її зростом вона могла вдаритися об куток чи ребро столика. Щодо того, що свідок ОСОБА_12 повідомила, що зразу побачила синець на нозі, то не зрозуміло, як вона його через одяг побачила.

Також потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_16 надавали суперечливу інформацію щодо способу та характеру падіння потерпілої зі столику. Стороною захисту надано фотознімки в електронному вигляді та відеозйомку приміщення, де відбувся інцидент. На уточнюючі питання до потерпілої, де саме вона впала з врахуванням розташування меблів - потерпіла пояснити не змогла. Свідок ОСОБА_12 стверджувала, що потерпіла зі столику впала на підлогу між столиком та стіною, а потерпіла стверджувала, що впала на столик.

Вказує й на те, що якби фізично та статурою міцніший чоловік у зимовому взутті наносив удари жінці, від таких дій явно були б сліди. Так само і стосується ударів руками - натомість слідів не виявлено, а садна на зап`ястках та пальцях кисті цілком відповідають його намаганням стримувати удари ОСОБА_13 , тримаючи її за руки.

Також зазначає, що у ОСОБА_13 гарний доглянутий манікюр, отож подряпина на губі могла бути наслідком подряпин нігтями або уламком пластикового лотка, який ОСОБА_10 розбила об нього ( ОСОБА_17 ).

Натомість у нього 8 кровавих ран від ударів ОСОБА_10 , що підтверджує його позицію, що ОСОБА_10 накинулась на нього з бійкою, а він намагався її стримувати та захищався, отримавши криваві рани від ударів ОСОБА_10 по його ногах.

Окрім цього, вказує й на те, що слідчий експеримент був проведений в приміщенні відділку поліції, а не відбувався безпосередньо на місці події, з її реальною обстановкою, з реальними габаритами приміщення та розташуванням меблів. У нього є безперешкодний доступ до приміщення, але ніхто не пропонував чи не просив надати доступ для відтворення обставин подій.

Також зазначає, що заявлені свідки стороною обвинувачення є упередженими особами та висвітлюють лише сторону потерпілої ОСОБА_10 , є учасниками події, але не її безпосередніми свідками, зокрема ОСОБА_18 та ОСОБА_15 . Натомість, такого ж учасника події ОСОБА_19 (дружину ОСОБА_17 ) не було опитано після інциденту.

При цьому зазначає, що мотивом словесного конфлікту між ОСОБА_10 і ним, зі слів ОСОБА_10 , було те, що він зателефонував хворому батьку ОСОБА_10 з інформацією про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги. При цьому свідок ОСОБА_15 (онук) не пам`ятає, чи хворів його дідусь в цей час. Тому дана інформацію видається сумнівною.

Також вважає упередженим твердження потерпілої та свідка ОСОБА_12 про агресивний та не врівноважений його ( ОСОБА_17 ) характер, оскільки він доросла людина з великим життєвим досвідом, і якби він дійсно характеризувався як агресивний, не врівноважений, то явно б мав до цього інциденту якісь подібні випадки, але він раніше не судимий, не притягався до відповідальності та добре характеризується за місцем проживання та роботи, декілька років обіймає посаду голови правління ЖБК, і на загальних зборах травня 2023 р., на яких зібралося більше 100 осіб (мешканців будинку) проти його кандидатури проголосували дві особи, включаючи ОСОБА_10 , що також явно характеризує його як позитивну особу, а не таку, що б`є жінок.

Таким чином, зважаючи на всю сукупність обставин, доказів, показань свідків та сторін, суперечливість інформації, повною невідповідністю характеру травмування ОСОБА_10 з її показаннями та показаннями свідка ОСОБА_12 , сторона захисту наполягає на тому, що ініціатором даного інциденту була ОСОБА_13 , яка спровокувала бійку, а він перебував в стані необхідної оборони (не мав умислу заподіяння тілесних ушкоджень) і захищався від нападів ОСОБА_13 (яка отримала ссадна), а він ( ОСОБА_14 ) отримав в результаті даного інциденту 8 кривавих ран ніг.

Докази обвинувачення самі по собі та у своїй сукупності і взаємозв`язку не є достатніми для підтвердження обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, а лише є свідченням, що між обвинуваченим та потерпілою відбувся конфлікт, а тому їх не можна покласти в основу визнання винуватості обвинуваченого. Суд не дотримався вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та допустив неповноту та невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

В сукупності досліджених доказів та з`ясованих обставин справи, вважає, що під час розгляду справи не було доведено, що він, усвідомлюючи наслідки та розуміючи суспільно небезпечне діяння, здійснив умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а здійснював оборону під час конфлікту, що стався з потерпілою.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом, а в даному конфлікті сторін з наслідками, відсутній умисел ОСОБА_17 заподіяння ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.

Отже, вважає, що у його діях відсутній склад злочину, оскільки в нього не було наміру умисного завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що відповідає юридичній кваліфікації діяння ч. 1 ст. 125 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому, доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу зазначеного кримінального правопорушення були перевірені у судовому засіданні. Однак, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, на наявність в діях ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , вказують, зокрема, такі докази:

- показання потерпілої ОСОБА_10 , надані в суді першої інстанції про те, що приблизно в 2019 році вона познайомилася з ОСОБА_8 , як з головою ЖБК "Будівельник 8", на загальних зборах. Мешканці першого під`їзду, в якому вона проживає, обрали її членом правління. З початку війни у неї виник борг в сумі біля 3000 грн. за комунальні послуги, оскільки вона втратила роботу. 16 січня 2023 року приблизно о 18.50-18.55 год. вона із ОСОБА_12 і жінкою на ім`я ОСОБА_20 , які були представниками в правлінні від інших під`їздів, прийшли до службового приміщення в третьому під`їзді, де перебували бухгалтер, паспортист і голова правління ОСОБА_8 , оскільки в грудні не були на зборах і хотіли з`ясувати проблеми ЖБК. Вони обговорювали робочі питання по гаражам, які стоять без діла, по збою електропостачання. Через деякий час в приміщенні залишились вона, ОСОБА_12 і ОСОБА_8 . Вона попросила останнього, щоб він не телефонував її батьку, який перебував у лікарні, з приводу боргу за комунальні послуги та пообіцяла частково сплатити борг, на що ОСОБА_8 підскочив, почав труситися і нецензурно висловлюватись на її адресу. Вона запитала: "Ви що неадекватний?" Після чого ОСОБА_8 схопив її обома руками за куртку і почав бити кулаками, наніс багато ударів в область шиї, плечей, рук, якими вона прикривалася, в обличчя, розбив верхню губу. Вона потроху відходила до столу паспортиста, обвинувачений повалив її на стіл, вона опинилась на спині, і почав бити кулаками обох рук, вдарив в обличчя і шию ліворуч. ОСОБА_12 смикнула ОСОБА_8 за ліву руку і він правою рукою пересунув її по столу, вона опинилась на стільці, сіла на нього. ОСОБА_8 продовжував наносити їй удари в область плечей і рук. Вона взяла зі столу лоток для документів, який поставила перед обличчям. ОСОБА_8 вихопив лоток та кинув його в бік свого столу. Вона встала і намагалась наблизитись до виходу, але обвинувачений схопив її обома руками і теліпав перед собою. Вона впала на маленький стіл на спину і вдарилася головою об стіну, а ОСОБА_8 почав бити її обома руками, від чого вона опинилась між столиком і стіною. Обвинувачений наніс їй приблизно 5 ударів обома ногами, один удар був сильний по лівій нозі, на якій була гематома. ОСОБА_12 кричала, щоб він зупинився, що для нього будуть негативні наслідки. ОСОБА_8 різко зупинився і сказав нецензурно, щоб вони йшли. ОСОБА_12 під руки вивела її на вулицю, підвела до її під`їзду, де вона зустріла сина - ОСОБА_15 , з яким пішла додому, звідки викликала поліцію і швидку допомогу. Внаслідок дій ОСОБА_8 у неї були синці на шиї, була розбита губа, на лівому стегні була гематома;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 16 січня 2023 року приблизно о 18.50 год. вона із ОСОБА_10 і ОСОБА_22 - старшою 6-го під'їзду прийшли до приймальної їх будинку, де перебували бухгалтер, паспортист і голова правління ОСОБА_8 . Деякий час вони обговорювали питання житлового кооперативу. Потім, коли залишились вона, ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , ОСОБА_10 сказала останньому, щоб він не телефонував з питань заборгованості її батьку, який хворіє, перебуває у лікарні. Потерпіла повідомила, що борги у неї накопичились, оскільки вона перебувала в окупації і втратила роботу, пообіцяла їх погасити. ОСОБА_8 почав нецензурно висловлюватись на адресу ОСОБА_10 , сказав, що йому все рівно, де вона була і де її батько. Потерпіла запитала, чи він вміняємий, на що ОСОБА_8 накинувся на неї, схопив за куртку біля коміру і почав шарпати. Вона вскочила між ними, але обвинувачений однією рукою відсунув її. Потім ОСОБА_8 обома руками схопив ОСОБА_10 та кинув на стіл, після чого наніс їй удари по обличчю і шиї, а потім перетягнув її на стілець. Потерпіла схопила пластикову коробку, якою затулила обличчя, а обвинувачений продовжував її бити. Вона намагалась відтягнути обвинуваченого від потерпілої, але ОСОБА_8 її відсторонював. Потім він кинув ОСОБА_10 на журнальний столик, вона впала на спину і ОСОБА_8 наніс їй удари спочатку кулаками, а потім наніс більше двох ударів правою ногою по ногам вище коліна. Потерпіла впала на підлогу між столиком і стіною, при цьому, сильно вдарилась головою. Вона смикнула ОСОБА_8 за руку і запитала, чи знає він які для нього будуть наслідки. Він побіг до дверей і почав кричати щоб вони уходили. Вона допомогла ОСОБА_10 встати, довела її до під`їзду. На лівій нозі потерпілої вискочила гуля, яку було видно навіть через штани. Біля 22 год. їй зателефонувала потерпіла і на її прохання вона вийшла на вулицю, де були працівники поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який, будучи допитаним в суді першої інстанції, пояснив, що 16 січня 2023 року приблизно о 21 год. він, повертаючись додому з прогулянки, біля ліфту свого під`їзду зустрів матір ОСОБА_10 , яка шкутильгала, потирала ліву ногу і шию, на губі у неї був синець. Вони пішли до квартири, де він побачив у матері синці на лівому стегні, з лівої сторони шиї, також у неї були подряпини. Зі слів матері, її побив голова правління. Він зателефонував брату матері ОСОБА_21 , який невдовзі приїхав і вони з матір`ю пішли на вулицю. Коли він йшов гуляти, у матері тілесних ушкоджень не було, вона повідомляла, що піде на збори;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , надані під час допиту в суді першої інстанції, згідно яких - 16 січня 2023 року приблизно о 20.30 год. йому зателефонував племінник ОСОБА_15 та повідомив, що його матір побили і їй погано. Він швидко приїхав, сестра була налякана, розгублена, шкандибала, у неї була червона ліва щока, червона шия, боліла ліва рука. Зі слів сестри, її побив голова житлового кооперативу. Він викликав поліцію, яку чекав на вулиці.

Крім вищезазначених показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, також підтверджується даними, що містяться у:

- протоколі прийняття заяви від 16 січня 2023 року, згідно якої - ОСОБА_10 16 січня 2023 року повідомила поліції про те, що цього дня приблизно о 20.30 год. в кімнаті прийому голови правління по АДРЕСА_1 отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_8 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту, із застосуванням дослідженого під час судового розгляду в суді першої інстанції відеозапису, в ході якого ОСОБА_10 показала, яким чином обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв їй тілесні ушкодження, які повністю співпадають з її показаннями наданими під час судового розгляду;

- протоколі проведення слідчого експерименту, із застосуванням відеозапису, який було досліджено під час судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 показала, яким чином обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_10 , і такі в цьому повністю відповідають її показанням, наданим під час судового розгляду;

- протоколах пред`явлення фотознімків для впізнання, згідно яких потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 , відповідно, впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка 16 січня 2023 року приблизно о 20.30 год. нанесла ОСОБА_10 тілесні ушкодження;

- висновку судово-медичної експертизи № 042-188-2023 від 09 лютого 2023 року, згідно якого: у ОСОБА_10 виявлені ушкодження: синці - на тильній поверхні правого передпліччя у середній третині, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині; садна - на слизовій оболонці нижньої губи зліва, на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 3-го пальця, середньої третини 1-ої п`ясної кістки, на тильній поверхні правого передпліччя у нижній третині, характер, морфологія, локалізація яких свідчать про те, що вони утворилися від дій (синці - за рахунок ударів під кутами, наближеними до прямих; садна - за рахунок ковзання, тертя або удару під кутом) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров'я). Морфологія виявлених тілесних ушкоджень дозволяє вважати спроможним термін їх утворення 16 січня 2023 року.

Наведені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у процесуальний спосіб та у своїй сукупності вказують на заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 умисних легких тілесних ушкоджень.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на вищенаведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що 16 січня 2023 року приблизно о 20.30 год., знаходячись у приміщенні кімнати голови правління ЖБК «Бідівельник-8» будинку АДРЕСА_1, під час словесного конфлікту з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заподіяв останній умисні легкі тілесні ушкодження.

Вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , даними протоколів слідчих експериментів, проведених з потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_12 , котра була безпосереднім очевидцем події, та висновку судово-медичної експертизи № 042-188-2023 від 09 лютого 2023 року, яким встановлено наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які могли утворитись у строк 16.01.2023 року, характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дій (синці - за рахунок ударів під кутами, наближеними до прямих; садна - за рахунок ковзання, тертя або удару під кутом) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, та не суперечать обставинам їх отримання, викладеним в протоколах допиту потерпілої та свідка, протоколах проведення слідчого експерименту та продемонстрованих під час їх проведення.

Наведені докази є логічними, послідовними і в своїй сукупності та сукупності з іншими зібраними по справі доказами, які їх доповнюють, дають розумні підстави вважати, що ОСОБА_8 умисно заподіяв ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 125 КК України.

Твердження ОСОБА_8 про упередженість свідків, зокрема свідка ОСОБА_12 , не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Так, свідок ОСОБА_12 була безпосереднім очевидцем події і її показання повністю збігаються з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , зокрема і в частині заподіяння останній ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. При цьому показання аналогічного змісту свідок надала і в ході слідчого експерименту. Її показання є незмінними та не містять суперечностей, як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Що стосується показань інших свідків, то хоча вони і не були безпосередніми очевидцями події, але їх показання доповнюють показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , зокрема, що стосується наявних у потерпілої тілесних ушкоджень. Підстав обмовляти свідкам обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено. Крім того, слід зазначити, що, посилаючись на упередженість, свідків ОСОБА_8 не навів жодних обґрунтованих підстав для цього. Те, що показання свідків збігаються з формулюванням висунутого йому обвинувачення, не є підставою для висновку про упередженість свідків.

Також спростовуються наданими суду матеріалами і доводи ОСОБА_8 , що інформація про характер і локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_10 є суперечливою.

Так, зі змісту показань потерпілої та свідка ОСОБА_12 слідує, що ОСОБА_8 наніс багато ударів потерпілій в область шиї, плечей, рук, в обличчя, розбив верхню губу. Також було приблизно п`ять ударів по лівій нозі, один удар був сильний, навіть утворилася гематома.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 , коли він побачив матір після того, як вона повернулася зі зборів, вона шкутильгала на ліву ногу, у неї були подряпини на шиї і синець на губі, а також синці на лівому стегні.

Свідок ОСОБА_18 показав, що, коли він приїхав до сестри, то вона шкутильгала, у неї боліла ліва рука, були червоними шия і ліва щока.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-188-2023 від 09 лютого 2023 року, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на тильній поверхні правого передпліччя у середній третині, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині; садна на слизовій оболонці нижньої губи зліва, на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 3-го пальця, середньої третини 1-ої п`ясної кістки, на тильній поверхні правого передпліччя у нижній третині, характер, морфологія, локалізація яких свідчать про те, що вони утворилися від дій (синці - за рахунок ударів під кутами, наближеними до прямих; садна - за рахунок ковзання, тертя або удару під кутом) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров'я). Морфологія виявлених тілесних ушкоджень дозволяє вважати спроможним термін їх утворення 16 січня 2023 року. Характер та локалізація виявлених ушкоджень не суперечать обставинам їх отримання, викладеним в протоколах допиту потерпілої та свідка (згідно дослідницької частини висновку, експерту було надано протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 04.02.2023 року), протоколах проведення слідчого експерименту та продемонстрованих під час їх проведення.

Таким чином, характер та локалізація отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи № 042-188-2023 від 09 лютого 2023 року, узгоджується з показаннями самої потерпілої та свідків та відповідають подіям, які мали місце 16 січня 2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 , що висновок судово-медичної експертизи не може бути належним доказом його винуватості, оскільки лише підтверджує наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, але не містить відомостей щодо особи, яка їх заподіла, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 85 КК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Як вбачається з наданих суду матеріалів вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався та дослідив надані йому докази як окремо, так і їх сукупність, на підставі чого прийшов до висновку, що вони є достатніми у взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про недопустимість, як доказів протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 з тих підстав, що вказані слідчі дії були проведені не на місці події, а у відділку поліції, то слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає від слідчого проводити слідчий експеримент виключно на місці події кримінального правопорушення.

Така позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2024 року по справі №303/5115/15-к.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що він діяв у стані необхідної оборони є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , з яких вбачається, що ніяких протиправних дій потерпіла ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_8 , зокрема насильницького характеру, не чинила. ОСОБА_8 сам почав наносити потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження без будь-яких видимих на те причин. Таким чином, з боку потерпілої не було жодних дій, які б могли викликати у ОСОБА_8 побоювання за своє життя і здоров`я та необхідність захищатися.

Аналогічним чином вищевказане стосується і посилань ОСОБА_8 щодо наявності у нього тілесних ушкоджень після інциденту із ОСОБА_10 16.01.2023 року, адже таке не свідчить про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_8 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_8 , що судом першої інстанції не було допитано як свідка його дружину, то колегія суддів зважає на ті обставини, що вона не була допитана в якості свідка під час досудового розслідування та не була безпосереднім очевидцем події, а тому, враховуючи, що вина ОСОБА_8 підтверджується належними, достовірними та допустимими доказами, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, наведені обставини не свідчать про однобічність і неповноту судового розгляду справи та не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які дають підстави для скасування вироку суду.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, вважаючи вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року законним і обґрунтованим, не вбачає підстав для його скасування.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3