Справа № 732/512/17
Провадження № 1-кп/750/180/25
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

22 січня 2025 року колегія суддів Деснянського районного суду міста Чернігова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судових засідань ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000509 від 24 грудня 2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Вказаний обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 з додатками надійшов до суду 09 грудня 2024 року.

16 січня 2025 року від потерпілого ОСОБА_8 на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшов цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

З метою підготовки до судового розгляду судом вчинені дії, передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , вказуючи на наявність ризиків, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджання кримінальному провадженню, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 , думку якого підтримав захисник ОСОБА_6 , заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те що він раніше не судимий, вказував на відсутність ризиків та готовність співпрацювати зі слідством.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення лікування в медичному закладі, яке підтримане ним та його захисником, проти якого заперечував прокурор, думку якого підтримав потерпілий.

Також обвинувачений заявив клопотання про об`єднання кримінальних проваджень, а його захисник заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, від яких в подальшому відмовилися, що відповідно до положень інституту диспозитивності є їх правом, оскільки сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених законом, в зв`язку з чим дані клопотання підлягають залишенню без розгляду.

Окрім того, обвинувачений заперечив проти цивільного позову, не визнавши його вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доводи прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, перевіривши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріали кримінального провадження № 0000509 від 24 грудня 2015 року надійшли на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року. В порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду угод не надійшло. Підстави для закриття кримінального провадження згідно п. 4-8, 10 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України відсутні, обвинувальний акт складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

При вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого в порядку судового контролю суд враховує, що як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до особливо тяжкого, за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання обвинувачений може ухилитися від явки до суду.

При продовженні запобіжного заходу судом враховується відсутність даних про неможливість подальшого тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, дані про особу обвинуваченого, що має місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, є приватним підприємцем.

Разом з тим, суд вважає, що наявність на утриманні неповнолітньої дитини, визначеного місця проживання на території іншої області та реєстрація обвинуваченого як приватного підприємця не забезпечать належної процесуальної поведінки при розгляді даного кримінального провадження.

Також, суд вважає, що наявний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, які ще не допитані.

При цьому, з урахуванням кримінальних проваджень стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , який після вчинення даного кримінального правопорушення продовжив вчиняти корисливі злочини на території інших областей України, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, встановлено, що існують ризики, визначені ст.177 КПК України.

У зв`язку з наведеним обраний до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави колегія суддів не вбачає.

Судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст.176 КПК України, але аналіз доводів сторін процесу та наданих матеріалів доводить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вищенаведене, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти зазначеним ризикам.

За викладених обставин, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не підлягає задоволенню. При відмові у даному клопотанні колегією суддів також враховується відсутність згоди інших співвласників житла на перебування обвинуваченого в їх спільному житлі під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Щодо заявленого ОСОБА_8 цивільного позову.

Відповідно до ст. 127, 128 КПК України колегія суддів вважає за необхідне прийняти даний цивільний позов до розгляду. Питання щодо обґрунтованості позову, наявності підстав для його подання не можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання та підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Щодо клопотання обвинуваченого про забезпечення лікування в медичному закладі, колегія суддів вирішила наступне.

Відповідно до положень Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у статті 11 КПК України.

Зокрема, вимогами статті 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

Відповідно до п.135 Рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ) у справі «Кушнір проти України» від 11.03.2014 року (заява № 42184/09), Суд зазначає, що влада повинна забезпечити всеосяжне спостереження за станом здоров`я затриманого та його лікування під час перебування під вартою, своєчасні і правильні діагнози й лікування та, якщо цього вимагає медичний стан ув`язненого, регулярний і систематичний контроль і всебічну терапію, спрямовану, по можливості, на лікування захворювань затриманого або запобігання їх загостренню, а не на усунення симптомів. Влада повинна також показати, що були створені всі необхідні умови для призначеного лікування. У той самий час при оцінці адекватності лікування слід керуватися перевіркою на належне старання, бо зобов`язання держави надати лікування важко хворому затриманому є зобов`язанням дії, а не зобов`язанням результату.

У пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Барило проти України» від 16.05.2013 року Суд також зазначає, що лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була достатньою.

Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою чи позбавлення свободи; забезпечити своєчасність та правильність діагнозів та догляду; а також, у разі необхідності та залежно від характеру захворювання, забезпечити регулярний та систематичний нагляд, який включає в себе всебічний план лікування, що має бути спрямований на лікування захворювань ув`язненого та запобігання їх погіршення, а не на усунення симптомів. Державні органи також повинні довести, що

були створені умови, необхідні для призначеного лікування, щоб це лікування було дійсно отримано.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного медичного обстеження та лікування будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.

Таким чином, виходячи з норм чинного національного та міжнародного законодавства, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 на даний час продовжує утримуватися у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», зі слів обвинуваченого він має гострі стоматологічні проблеми, що спричиняють сильний біль, дискомфорт і можуть погіршити загальний стан здоров`я, належна медична допомога не надається через відсутність профільного фахівця, суд вважає наявними правові підстави для задоволення клопотання обвинуваченого та зобов`язання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Чернігівській області відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, забезпечити надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_7 , шляхом направлення його для обстеження у КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 179, 183, 193, 194, 331, 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченого про об`єднання кримінальних проваджень залишити без розгляду.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Деснянського районного суду міста Чернігова на 30 січня 2025 року о 14 год. 00 хв.

Прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням №0000509 від 24 грудня 2015 року цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити колегіально у складі трьох суддів: ОСОБА_1 (головуюча), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В судове засідання викликати: прокурора, потерпілого та захисника, доставити обвинуваченого.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 березня 2025 року, з подальшим триманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Строк закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 - 22 березня 2025 року.

Клопотання обвинуваченого про забезпечення надання медичної допомоги та направлення на обстеження до лікарні задовольнити.

Зобов`язати ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та Філію державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Чернігівській області, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 року № 239/5/104, забезпечити надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом направлення для обстеження у КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради та призначення відповідного лікування за необхідності.

Виконання ухвали в цій частині доручити начальникам ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Чернігівській області, про що повідомити суд в передбачений законом строк.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3