В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/4/25

Провадження № 1-кп/348/170/25

10 лютого 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження №0000367, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.10.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Городківської сільської громади Тульчинського району Вінницької області, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України,одруженого, з вищою освітою, не працевлаштованого, на утриманні нікого не має, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, ним вчинено за таких обставин:

30.09.2024 приблизно о 18 годині 30 хвилин, у світлу пору доби, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Ореl» модель «Аstrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги сполученням «Мукачево-Львів», що по вул. Грушевського у с. Лоєва Надвірнянської ТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку м. Львова.

Ця ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які між собою поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху.

У той час зустрічною смугою рухався автомобіль марки «Сitroen» модель «Jumру», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

Водій ОСОБА_4 проїжджаючи пряму ділянку дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в умовах обмеженої відомості виконуючи обгін попутного транспортного засобу, не переконався у безпечності виконуваного маневру, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Сitroen» модель «Jumру», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався назустріч.

При цьому, ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.З., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 14.2., в якому зазначено, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

п. 14.6., згідно якого обгін заборонено:

г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості;

п. 1.1., розділу 34 «Дорожня розмітка»: у відповідності до якого лінію 1.1 перетинати забороняється.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом печінки, кишківника, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння; закритої травми лівої половини грудної клітки у вигляді переломів ребер, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх отримання та викликали тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суду пояснив, що 30.09.2024 на своєму автомобілі марки Ореl модель Аstrа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги сполученням «Мукачево-Львів», що по вул. Грушевського у с. Лоєва Надвірнянської ТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку м. Львова. Він поспішав додому, бо його мати хворіє. Намагався обігнати транспортний засіб, що рухався у попутному напрямку, однак смуги руху для транспортних засобів були розділені суцільною лінією розмітки, а у місці, де вона була відсутня, при спробі здійснити обгін назустріч рухалися транспортні засоби. Після затяжного підйому приблизно о 18 годині 30 хвилин він виїхав на зустрічну смугу для руху транспортних засобів для обгону транспортного засобу, що рухався попереду, при цьому перетнувши суцільну лінію розмітки. Він звернув увагу, що у місці, де він вирішив здійснити обгін, дорога у напрямку його руху мала впадину, тобто йшла донизу, а потім догори, але він був переконаний, що ця впадина незначна. Виконуючи обгін попутного транспортного засобу, він побачив, що назустріч йому рухається автомобіль марки «Сitroen» модель «Jumру», почав гальмувати, щоб повернутися назад у свою смугу руху, однак у зв`язку зі значною швидкістю руху його автомобіля йому не вдалося це зробити, в результаті чого відбулося зіткнення з цим автомобілем.

Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому достовірно відомо, зокрема з матеріалів справи, про тілесні ушкодження, завдані потерпілому в результаті ДТП, у вигляді закритої травми живота з розривом печінки, кишківника, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та небезпечні для життя в момент їх заподіяння, та у нього немає сумніву щодо ступеня їх тяжкості.

Також він відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, попросив вибачення. Свій вчинок засуджує та пояснює, що дуже поспішав. Просив не призначати йому суворе покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні 31.01.2025 підтвердив, що матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано, претензій до обвинуваченого він не має, вони спілкуються з обвинуваченим, просив його відпустити та не карати.

У судове засідання 10.02.2025 потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, подав заяву, згідно якої просив розгляд справи завершити без його участі, претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо не карати обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив учасникам справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і його дії вірно кваліфіковано за вказаною нормою КК України.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку і такі обставини характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи злочинця та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_4 проявилося щире каяття.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №559/1037/16-к активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст. 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_4 суд враховує думку учасників судового провадження, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому, злочин вчинено ОСОБА_4 з необережності.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, під спостереженням лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував, по місцю проживання характеризується позитивно, одружений, з вищою освітою, на утриманні нікого не має, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, відшкодував завдану у результаті вчинення злочину шкоду.

У досудовій доповіді з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, викладено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Такий строк додаткового покарання, з урахуванням вчиненого обвинуваченим злочину та його особи, суд вважає достатнім для забезпечення мети покарання.

При цьому, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану злочином шкоду, відсутність у ОСОБА_4 судимостей, наявність соціальних зв`язків, зокрема шлюбних відносин, виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 75, 76 КК України.

Перелічені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, що свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Станом на час ухвалення вироку забіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов у справі потерпілим не заявлено. Судові витрати повністю відшкодовано, тому відсутні підстави стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Тому арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2024 на тимчасово вилучене майно, підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за виконанням обов`язків здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого ОСОБА_4 .

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2024 у справі №348/2405/24, а саме:

автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», р.н. НОМЕР_1 ,

автомобіля марки «Сitroen» моделі «Jumру», р.н. НОМЕР_2 .

Речові докази:

1) автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово вилученого майна, що за адресою: м. Надвірна, вул. Шевченка, 99 - повернути власнику ОСОБА_4 ;

автомобіль марки «Сitroen» моделі «Jumру», р.н. НОМЕР_2 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово вилученого майна, що за адресою: м. Надвірна, вул. Шевченка, 99 - повернути власнику ОСОБА_6 .

2) відеозапис на DVD-R диск (постанова від 24.10.2024) зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

3) медичну карту стаціонарного хворого №5857 на ім`я ОСОБА_5 , яка зберігається у сторони обвинувачення при матеріалах кримінального провадження № 0000367 від 01.10.2024 в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути в КНП «Надвірнянська ЦРЛ».

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1