Дата документу 02.04.2025
Справа № 334/9789/24
Провадження № 1-кс/334/836/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі суду:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2024 року під №0002411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2024 року.

Вищевказане клопотання заявник обґрунтовує наступним: т.в.о. старшого слідчого в ОВС ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 в ході розслідування кримінального провадження №0002411 від 29 листопада 2024 року за ч.2 ст.286 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 . 02 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у справі 334/9789/24 було задоволено клопотання слідчого про арешт майна.

Вказаним майном на відповідних правових підставах користувався ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом огляду місця ДТП, я ході якого було вилучено вказаний автомобіль, тож у відповідності до ст.64-2 КПК України, він має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відповідно до приписів ст.64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, користується процесуальними правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інтереси якої він представляє.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ухвали, метою накладення арешту на вилучене майно було обумовлено необхідністю забезпечення кримінального провадження та збереження речового з метою подальшого проведення на стадії досудового розслідування судових експертиз.

На теперішній час ціль накладення арешту на майно досягнута - автомобіль було оглянуто експертами та усі необхідні дослідження проведено. Подальшої необхідності у зберіганні майна заявника в органах поліції нема.

ОСОБА_5 зі свого боку доклав максимум зусиль для допомоги органам поліції у встановленні істини у справі. Він дав вичерпні пояснення з приводу обставин ДТП, а також показав на місці механізм ДТП. Крім того він і надали зобов`язується співпрацювати з органами досудового розслідування і сприяти їм у проведенні слідчих дії та експертних досліджень та за необхідності надаватиме свій автомобіль за їх вимогою.

Також ОСОБА_5 повністю відшкодував потерпілому моральну шкоду. Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована, матеріальна шкода буде відшкодована в повному обсязі відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Жодних ризиків повернення вилученого майна власнику в клопотанні про арешт майна при зверненні до суду слідчий не зазначив.

Заявник вважає, що неповернення вилученого майна порушує його права на мирне володіння цим майном. Вказану норму закріплено у ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики ЄСПЛ з питання утримання майна, яка знайшла своє відображення у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» від 02 лютого 2023 року, заява №30352/11, тривале утримання майна як речового доказу у кримінальному провадженні покладає на його власника надмірний тягар.

У цій справі ЄСПЛ зазначив, що оскільки утримання майна Заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним.

Водночас також повинно існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається в понятті «справедливого балансу», який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна (зняття арешту з майна) повинен враховувати: в тому числі і наслідки арешту майна для інших осіб,- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт майна та повернути вилучений автомобіль Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 особі у якої воно було вилучене, а саме ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна встановлено, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2024 року задоволено клопотання т.в.о. слідчого ОВС ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При ухваленні рішення про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2024 року під №0002411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд посилався на те, що нездійснення дій з накладення арешту на майно могло призвести до його приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, що може перешкодити проведенню слідчих дій у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснених на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частина 6 ст.173 КПК України передбачає, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

При розгляді клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно слідчим суддею на цій стадії досудового розслідування було накладено обґрунтовано.

Враховуючи те, що на даний момент триває досудове розслідування, автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_6 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на який накладено арешт, визнано речовими доказами, строк накладення арешту майна на даний момент не перевищує строку досудового розслідування, тим паче, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та враховуючи позицію слідчого, такі ризики дійсно наявні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки представником володільця майна не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження переконливого доказу.

Керуючись ст.ст.169, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , арештоване майно, а саме: автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_6 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 з забороною відчужувати вказане майно, а також змінювати будь-які характеристики та ідентифікуючі ознаки цього майна до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити т.в.о. слідчого ОВС ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2024 року під №0002411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1