печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, проживаючого (зареєстрованого) за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад вимог клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000957 від 25.10.2024 про обрання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у сприянні незаконному переправленню осіб призивного віку через державний кордон України, шляхом надання для такого переправлення власного автомобіля марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерним знаком НОМЕР_1 .

З метою вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, 21.10.2024 йому через телефон НОМЕР_2 , а також дорослим членам його сім`ї - його матері, ОСОБА_7 , через телефон НОМЕР_3 та рідному брату, ОСОБА_8 , через телефон НОМЕР_4 за допомогою месенджеру «WhatsApp» направлено повістку про необхідність явки до Офісу Генерального прокурора на 09:00 год. 25.10.2024.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_6 25.10.2024 до Офісу Генерального прокурора для вручення повідомлення про підозру, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено поштою за відомим місцем його реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого місця проживання ОСОБА_6 на дату складання повідомлення про підозру, органу досудового розслідування та прокурору відомо не було.

Крім того, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено йому на телефон НОМЕР_5 , а також дорослим членам його сім`ї - його матері ОСОБА_7 через телефон НОМЕР_3 та рідному брату ОСОБА_8 через телефон НОМЕР_4 , за допомогою месенджерів «WhatsApp», «Viber» та «Telegram».

Постановою прокурора від 22.11.2024 оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснення якого доручено оперативному підрозділу Святошинського управління поліції ГУНП в м. Києві.

Метою обрання підозрюваному запобіжного заходу, згідно зі ст. 177 КПК України, прокурор визначив наявність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, який обумовлюється як тяжкістю кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, так і наявної у нього можливості у такому переховуванні, у тому числі за межами України та/або на тимчасово окупованих територіях України, а також іншими обставинами, у тому числі встановленими під час досудового розслідування.

Так, його вік, матеріальний стан та сімейні обставини дозволяють йому перебувати тимчасово чи постійно за межами України, у тому числі в країнах, які здійснюють по відношенню до України військову агресію або підтримують таку агресію, а так само до тимчасово окупованої території України, що унеможливить будь-яким чином його затримання та видачу (екстрадицію).

Збільшення ризиків переховування ОСОБА_6 від слідчого, прокурора та суду в умовах військової агресії російської федерації проти України пов`язано з наявністю в підозрюваного об`єктів нерухомості на тимчасово окупованих територіях Донецької області.

Ризик переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду також посилюється тим, що відповідно до інформації ДПСУ ОСОБА_6 до 24.02.2024 систематично виїжджав закордон та наявності у нього паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 .

Крім того, ОСОБА_6 здійснюється в Україні підприємницька діяльність та за умови перебування закордоном, ним систематично отримуються значні доходи від такої діяльності. Зокрема, у 2024 році ОСОБА_6 отримано 4 869 753,00 грн, у 2023 році - 3 273 139,38 грн та у 2022 році - 2 990 629,79 грн. Отримання таких доходів дозволяє ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та суду за межами України в будь-якій країні.

Необхідність обрання стосовно ОСОБА_6 найбільш суворого, виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, зумовлюється наявністю у підозрюваного сталих установок перешкоджати кримінальному провадженню, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі незаконних засобах, про що свідчить його процесуальна поведінка під час досудового розслідування, і передусім переховування від органу досудового розслідування та прокурора.

Отже, будь-який інший (більш м`який) запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від слідчого, прокурора, суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому необхідно врахувати, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти недоторканості державних кордонів, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння цьому, шляхом надання засобів і усунення перешкод, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та вжиття ним заходів для уникнення від кримінальної відповідальності.

Докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також ризики порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, є вагомими, що виправдовує потребу в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Вказував, що ОСОБА_6 не переховується від органу досудового розслідування, наразі він проживає в Мальті, де опікується хворою матір`ю. Прибути на виклик прокурора та для застосування запобіжного заходу не може у зв`язку із необхідністю догляду за матір`ю, а також введенням у країні воєнного стану.

Норми права, які підлягають до застосування

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що мають кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України).

З огляду на зазначені положення закону, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ст. 178 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також ті самі дії, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 5. ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мотиви слідчого судді

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про наступне.

Під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді необхідно в межах доводів відповідного клопотання дослідити, зокрема, обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку ст. 276-279 КПК України; наявності та достатності доказів на підтвердження факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку; наявності ризиків, які можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати.

Щодо обґрунтованості підозри

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя об`єктивно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Так, з клопотання вбачається, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Матеріали досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 25.10.2024 виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 332, ч. 3 і ч. 4 ст. 358 КК України, у якому, окрім ОСОБА_6 , також повідомлено про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, а також ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, 10 березня 2022 року, перебуваючи у селі Косонь Берегівського району Закарпатської області, діючи умисно, за попередньою змовою із працівниками Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Національної поліції України та цивільними особами, в умовах воєнного стану, прийняв участь в організації та безпосередньому вчиненні незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , через державний кордон України, а саме через прикордонний пункт пропуску «Косино», а також особисто сприяв такому незаконному переправленню зазначених осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів (автомобіля) та усуненням перешкод, пов`язаних із здійсненням їх митного та прикордонного контролю.

Досудовим розслідуванням установлено, що громадянин України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуваючи у Закарпатській області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 березня 2022 року, маючи законні підстави для виїзду за межі України, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи з пропозицією організувати виїзд за межі України своїх знайомих ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які є особами призовного віку та не мали законних підстав для виїзду закордон.

У свою чергу, невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила ОСОБА_16 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про можливість організації переправлення вказаних осіб через державний кордон України в Берегівському районі Закарпатської області.

З цією метою, 10.03.2022 ОСОБА_16 спільно із своєю дружиною ОСОБА_24 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 автомобілями марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерним знаком НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_24 , та марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , виїхали із м. Берегове Закарпатської обл. до прикордонного пункту пропуску «Косино».

У подальшому, приблизно о 14 год. 18 хв. 10 березня 2022 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за участі та сприяння ОСОБА_16 , а також працівників НПУ, ДПСУ та ДМСУ, були незаконно переправлені через державний кордон України, а саме через прикордонний пункт пропуску «Косино» в с. Косонь Берегівського р-ну Закарпатської обл., без проходження ними митного та прикордонного контролю, автомобілями марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерним знаком НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_24 , та марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зазначивши водіями цих автомобілів ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , які мали законні підстави для виїзду за кордон.

У прикордонному пункті пропуску «Барабаш» Республіки Угорщина 10.03.2022 о 18 год. 09 хв. за угорським часом (19 год. 09 хв. за українським часом) обліковано в`їзд до цієї країни зі сторони України автомобіля з номерним знаком НОМЕР_8 в якому перебували громадяни України ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також о 18.47 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завершивши таким чином злочинні дії з незаконного переправлення вищевказаних осіб через державний кордон України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, зокрема такими:

-показаннями підозрюваного ОСОБА_11 (протокол допиту від 10.10.2024);

-показаннями свідка ОСОБА_32 (протокол допиту від 27.09.2022);

-показаннями свідка ОСОБА_33 (протокол додаткового допиту від 21.02.2023);

-показаннями свідка ОСОБА_34 (протокол допиту від 22.04.2022);

-показаннями свідка ОСОБА_23 (протокол допиту від 01.06.2022);

-показаннями свідка ОСОБА_35 (протокол допиту від 27.05.2022);

-протоколом огляду ППр «Косино» в с. Косонь Берегівського р-ну Закарпатської обл. з додатками;

-відомостями операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» і ТОВ «лайфселл» щодо телефонних з`єднань мобільного телефону НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_16 , мобільного телефону НОМЕР_10 , яким користується ОСОБА_20 , мобільного телефону НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_6 , мобільного телефону НОМЕР_11 , яким користується ОСОБА_21 , мобільного телефону НОМЕР_12 , яким користується ОСОБА_22 , мобільних телефонів НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , якими користується ОСОБА_23 (протокол додаткового огляду від 22.08.2024);

-протоколом додаткового огляду від 23.08.2024 відеозапису із прикордонного пункту пропуску «Косино», на якому зафіксовано автомобілі марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерними знаками НОМЕР_7 та НОМЕР_1 ;

-контрольними талонами із прикордонного пункту пропуску «Косино» для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу, відповідно до якого при проїзді 10.03.2022 автомобілів марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерними знаками НОМЕР_7 та НОМЕР_1 у них вказано лише 1 особу;

-відомостями ДПСУ, відповідно до яких громадяни України ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у березні 2022 року державний кордон України не перетинали, разом із цим ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , автомобілями марки MERCEDES-BENZ S 400 з номерними знаками НОМЕР_7 та НОМЕР_1 виїхали із України в пункті пропуску «Косино» 10.03.2022;

-відповіддю Генеральної прокуратури Угорщини від 24.11.2022 №KSB. 3527/2022/3-1, наданої на запит Офісу Генерального прокурора в межах міжнародного правового співробітництва, відповідно до якої у прикордонному пункті пропуску «Барабаш» Республіки Угорщина 10.03.2022 о 18 год. 09 хв. за угорським часом (19 год. 09 хв. за українським часом) обліковано в`їзд до цієї країни зі сторони України автомобіля з номерним знаком НОМЕР_8 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також о 18.47 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-реєстраційними картками ТЗ, відповідно до яких автомобіль з номерним знаком НОМЕР_8 станом на 2022 рік належав ОСОБА_24 , а автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , належав ОСОБА_6 ;

-відомостями Міністерства юстиції України щодо народження, одруження, народження дітей тощо відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення та можливу роль ОСОБА_6 у ньому, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, а виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування та встановлює можливість вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно нього, а тому слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри щодо можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, в межах даного кримінального провадження.

При цьому, озвучені адвокатом твердження, що ОСОБА_6 лише сам перетнув державний кордон за межами пропускного пункту, що є адміністративним правопорушенням, та попросив перегнати через кордон його авто, не спростовують висновків слідчого судді в частині можливої причетності ОСОБА_6 до подій в такій мірі, що виправдовують обрання запобіжного заходу, а питання належної кваліфікації його дій може бути уточнено в ході подальшого досудового розслідування.

Щодо порядку вручення підозри

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України (ч. 1 ст. 276 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію (ч. 1 ст. 111 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

У главі 11 КПК України, зокрема, в ч. 1 та 2 ст. 135 цього Кодексу визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом (ч. 1 ст. 136 КПК України).

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15.07.1982, п. 73).

Матеріалами клопотання підтверджено, що з метою вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, 21.10.2024 йому через телефон НОМЕР_2 , а також дорослим членам його сім`ї - його матері, ОСОБА_7 , через телефон НОМЕР_3 та рідному брату, ОСОБА_8 , через телефон НОМЕР_4 за допомогою месенджеру «WhatsApp», направлено повістку про необхідність явки до Офісу Генерального прокурора на 09:00 год. 25.10.2024.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_6 25.10.2024 до Офісу Генерального прокурора для вручення повідомлення про підозру, у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, зважаючи на неможливість такого вручення, вжито заходів, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено поштою за відомим місцем його реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого місця проживання ОСОБА_6 та дату складання повідомлення про підозру, органу досудового розслідування та прокурору відомо не було.

Крім того, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено йому на телефон НОМЕР_5 , а також дорослим членам його сім`ї - його матері, ОСОБА_7 , через телефон НОМЕР_3 та рідному брату ОСОБА_8 через телефон НОМЕР_4 , за допомогою месенджерів «WhatsApp», «Viber» та «Telegram».

15.11.2024 підозрюваний ОСОБА_6 був опитаний в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України у режимі відеоконференції з фіксацією за допомогою технічних засобів, під час якого він підтвердив отримання та ознайомлення з повідомленням про підозру від 25.10.2024, а також отримання пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках, це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15.07.1982, п. 73).

Зазначене свідчить про те, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. А тому останній набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні в розумінні ст. 42 КПК України.

Крім того, 15.11.2024 підозрюваний ОСОБА_6 був опитаний в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України у режимі відеоконференції з фіксацією за допомогою технічних засобів, під час якого він підтвердив отримання та ознайомлення з повідомленням про підозру від 25.10.2024, а також отримання пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного.

Щодо оголошення підозрюваного в міжнародний розшук

Зі змісту ч. 6 ст. 193 КПК України випливає, що під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен, зокрема, з`ясувати чи оголошена особа, щодо якої вирішується таке питання, у міжнародний розшук. При цьому, слідчий суддя не вправі вимагати доведення факту здійснення розшукових заходів чи вчинення будь-яких інших додаткових дій, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не визначає такої вимоги.

Так, постановою прокурора від 25.10.2024 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснення якого доручено оперативному підрозділу Святошинського управління поліції ГУНП в м. Києві.

У межах здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , повідомлення про його розшук розміщено в розшукових обліках МВС.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 з лютого 2022 року до України не в`їжджав.

Стороною захисту вказано, що підозрюваний ОСОБА_6 наразі проживає на території Мальти, надавши тимчасовий дозвіл (посвідку) на перебування у вказаній країні до 26.04.2025 та договір оренди житла до 30.06.2025.

Однак, листом Міністерства закордонних справ України від 03.12.2024 повідомлено про відсутність інформації щодо перебування на консульському обліку ОСОБА_6 та його членів сім`ї, а також те, що він не звертався до закордонних дипломатичних установ України з питань оформлення документів, вчинення нотаріальних дій або з інших питань.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у обліках Інтерполу, але визначає необхідність оголошення такого розшуку, що в даному випадку і було здійснено прокурором шляхом прийняття постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Постановою прокурора від 22.11.2024 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснення якого доручено оперативному підрозділу Святошинського управління поліції ГУНП в м. Києві.

Враховуючи наведену позицію, твердження сторони захисту підозрюваного ОСОБА_6 про те, що зазначені вище дії не свідчать про фактичне внесення відомостей до бази даних Інтерполу та початок процедури розшуку особи, до уваги не приймаються, оскільки на момент звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу та його розгляду підозрюваний ОСОБА_6 уже був оголошений у міжнародний розшук у зв`язку з прийняттям прокурором такого рішення, а дії правоохоронного органу щодо направлення відповідних запитів до компетентних органів за наслідком прийняття цього рішення є лише його виконанням та не впливає на констатацію факту оголошення підозрюваного у розшук.

Щодо ризиків кримінального провадження

Вирішуючи питання про наявність ризиків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у сфері кримінального провадження поняття ризику можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати. Саме в такому значенні, на думку слідчого судді, доцільно розуміти ризики, виокремлені у ч. 1 ст. 177 КПК України, як конкретні, небажані для кримінального провадження, наслідки поведінки підозрюваних, що заважають виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження покладено КПК України на слідчого, прокурора.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 прокурор у клопотанні та в судовому засіданні посилалися на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити буд-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів чи спеціалістів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Зазначаючи у клопотанні про існування цього ризику, сторона обвинувачення посилається на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до семи років. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що вже більше 10 років є окупованою територією, отже, в порушення п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 та чинних на той час, він не здійснив упродовж 30 днів з моменту прибуття до нового місця проживання свою реєстрацію.

Крім того, ОСОБА_6 був незаконно переправлений закордон 10.03.2022, а його матір ОСОБА_7 виїхала з України 29.10.2022 разом із іншим своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який у подальшому до України не повернувся, що свідчить про відсутність у нього соціальних зв`язків на території України.

Прокурор також навів відомості щодо майнового та фінансового стану підозрюваного, у поєднанні з соціальними зв`язками ОСОБА_6 в Мальті, на думку сторони обвинувачення, свідчать про реальну фінансову можливість переховування за межами України тривалий період часу, а саме з 10.03.2022.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Утім, аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик переховування підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Вирішуючи питання щодо можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя враховує судову практику, в тому числі вищої судової інстанції України, яка під ухиленням від слідства або суду визначає будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (не з`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба врахувати, крім усього іншого, процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим, та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Слідчий суддя в повному обсязі погоджується із вказаним вище визначенням такої дії, як ухилення та вважає, що факт ухилення від слідства буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик органу слідства без поважних причин та створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки та/або висуває певні умови.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 викликався до Офісу Генерального прокурора на 25.10.2024 для вручення повідомлення про підозру, а також на 22.11.2024 для проведення необхідних слідчих дій (допиту, проведення слідчого експерименту) та вручення процесуальних документів.

Від підозрюваного ОСОБА_6 надійшло повідомлення про неможливість прибуття на виклик у зв`язку з тим, що він опікуєтеся хворою матір`ю ОСОБА_36 , а також у зв`язку з обставинами непереборної сили.

Із наданих ОСОБА_6 медичних документів щодо матері ОСОБА_7 дійсно вбачається наявність у неї онкологічного захворювання, проходження лікування в Донецькому обласному протипухлинному центрі в 2011 році та обстеження в іноземному медичному закладі 25.06.2024 (документ без перекладу на українську мову). Водночас, будь-яких документів чи доказів наявності нагальної серйозної загрози життю ОСОБА_7 станом на дату виклику ОСОБА_6 не надано, зокрема щодо такого її стану, який би не дозволяв тимчасово її залишити.

Крім того, матір ОСОБА_7 виїхала з України лише 29.10.2022 разом із іншим своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тоді як ОСОБА_6 виїхав набагато раніше, 10.03.2022. Тобто, в родині є інший син, який може здійснити догляд у разі необхідності.

Також, не можна визнати поважною причиною неприбуття на виклик у зв`язку із військовими подіями в Україні, оскільки в розумінні п. п. 3 і 8 ч. 1 ст. 138 КПК України поважною причиною неприбуття особи на виклик, є не самі по собі військові події, а такі з них, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Крім того, ОСОБА_6 є громадянином України призовного віку, військовозобов`язаним та відповідно до статті 65 Конституції України має обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Станом на дату оголошення в Україні воєнного стану (24.02.2022) ОСОБА_6 перебував на території України та 10.03.2022 незаконно, без проходження обов`язкового митного і прикордонного контролю, був незаконно переправлений за межі України, що, в свою чергу, не позбавляє його можливості повернутися в Україну.

Отже, підозрюваним ОСОБА_6 не надано будь-яких доказів щодо обставин, які об`єктивно унеможливлюють його з`явлення на виклик, а тому ОСОБА_6 , будучи належно повідомленим про виклик до Офісу Генерального прокурора, не з`явилися 25.10.2025 та 22.11.2024 на виклик прокурора без поважних причин.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя констатує, що підозрюваному ОСОБА_6 наразі достеменно відомо про існування стосовно нього кримінального провадження, яке розслідується Державним бюро розслідувань, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

За таких обставин, з урахуванням покарання, що передбачене законом за вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 , та, оцінюючи його в сукупності з іншими обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, зокрема щодо обізнаності останнього про наявність стосовно нього кримінального провадження, повідомлення про підозру та про його зміст, слідчий суддя зміг переконатися в усвідомленій та поінформованій відмові підозрюваного від участі в слідчих діях на території України.

Підсумовуючи наявність у підозрюваного паспорту громадянина України для виїзду за кордон та майнових ресурсів, достатніх для тривалого перебування за кордоном, його поінформованість про інтерес слідства до його особи свідчить про високий рівень ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою саме ухилення від кримінальної відповідальності.

Мотиви слідчого судді щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Об`єднана палата вважає, що такий імперативний обов`язок покладено на слідчого суддю, суд саме з метою дотримання прав та законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого на участь у судовому розгляді та реалізації відповідних прав.

У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

При цьому час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, на відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження.

Отже, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 193 КПК, має правовим наслідком обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Аналогічні висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ВС від 4 лютого 2022 року у справі № 991/3440/20.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення його дієвості та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_6 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Незважаючи на те, що інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором у клопотанні не наведено, слідчий суддя дійшов переконання про наявність обґрунтованого ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя також враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти недоторканості державних кордонів, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння цьому, шляхом надання засобів і усунення перешкод, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та вжиття ним заходів для уникнення від кримінальної відповідальності, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, молодий вік, стан здоров`я, його майновий стан, перебування закордоном усієї родини та відсутність родинних та соціальних зв`язків в Україні.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам. Водночас, застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. ст. 332 КК України, перебуває у міжнародному розшуку, слідчий суддя, з урахуванням ч. 6 ст. 193 КПК України вважає за можливе розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_6 такий запобіжний захід за його відсутності.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 193, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_37