Провадження №: 1-кп/752/1191/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

у ході проведення відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження № 0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених

ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001),

ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014),

ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011),

ВСТАНОВИВ:

09.06.2020 до Печерського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором першого відділу процесуального Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 05.06.2020 та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000372, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у

- незаконному перешкоджанні проведенню зборів мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови (ч. 1 ст. 28 ст. 340 КК України в редакції Закону України №; 2341-ІІІ від 05.04.2001);

- перевищенні влади та своїх службових повноважень - умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, групою осіб без попередньої змови (ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011);

- складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (ч. 1 ст. 366 КК України).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2022 обвинувальний акт з додатками повернуто прокурору.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 25.10.2022 ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2022 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 30.11.2022 матеріали вказаного кримінального провадження з посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, направлено для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

19.01.2024 з офісу Генерального прокурора до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 10.01.2024 зі зміненою кваліфікацією діянь, інкримінованих обвинуваченому, зокрема пред`явлено обвинувачення у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001), ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011).

Надалі ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2024 зазначене кримінальне провадження на стадії судового розгляду було закрито, відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку п. 3 та 4 ч. 1 ст. 49 КК України з огляду на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

18.04.2024 ухвалою Київського апеляційного суду було скасовано ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2024 та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

25.07.2024 захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, послався на приписи ч. 1 ст. 283 КПК України і право особи вимагати звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, зазначив, що події, які інкримінуються ОСОБА_5 за обвинувальним актом, відбулися в ніч на 30.11.2013 на Майдані Незалежності у м. Києві і на час розгляду кримінального провадження з тих подій минуло майже 10 років, пояснив, що його підзахисний з обвинуваченням не згодний і винуватість у вчиненні інкримінованих йому у зміненому обвинувальному акті діяннях не визнає, проте добровільно і без примусу хоче бути звільненим від кримінальної відповідальності, що відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду у складі Верхового Суду від 29.07.2021 у справі № 522/5595/18. До клопотання приєднано витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", відповідно до якого громадянин ОСОБА_5 не має не знятої чи непогашеної судимості.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання без з`ясування думки щодо цього потерпілого та без наявності його виклику до суду.

З огляду на позицію прокурора судове засідання неодноразово відкладалося і судом здійснювалися повторні виклики в судове засідання потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у березні і травні 2023 року направляв до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, а також повідомляв, що знаходиться поза межами території України.

14.01.2025 в судовому засідання сторона захисту підтримала клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , адже вважає, що судом було вжито достатньо заходів для виклику потерпілого, який отримував офіційне sms-інформування з текстом повістки про виклик та наслідками неприбуття до суду, за адресою мешкання якого направлялися повістки про виклик. Крім того, на адресу роботодавця ОСОБА_8 неодноразово направлялися листи з проханням у сприянні виклику потерпілого ОСОБА_8 до суду і про вручення йому повістки. Оскільки у суду наявне підтвердження доставлення потерпілому офіційного sms-інформування про виклик у судове засідання та наявне підтвердження про доставлення йому повістки про виклик на електронну поштову скриньку, ОСОБА_8 слід вважати належним чином викликаним до суду і таким, що не реалізував своє право брати участь у розгляді кримінального провадження, право на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів тощо.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 з`ясовано, що він свою провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнає та усвідомлює, що відносно нього заявлено клопотання про його звільнення від відповідальності за так званих нереабілітуючих обставин і питання його виправдання не поставатиме, добровільно й усвідомлено надає свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор подав письмові пояснення "позиція прокурора щодо клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності", які підтримав 14.01.2025 в судовому засіданні, за змістом яких наявність обґрунтованих заперечень щодо заявленого клопотання не вбачається.

Заслухавши сторін, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявленого клопотання, зважаючи на наступне.

Так, в обвинувальному акті від 10.01.2024 зазначено, що на 30.11.2013 ОСОБА_5 обіймав на посаду міліціонера-альпініста штурмового взводу № 1 роти спеціального призначення полку міліції особливого призначення "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС

України в м. Києві (надалі по тексту - ПМО "Беркут"). Будучи співробітником високомобільного спеціального підрозділу міліції, обвинувачений здійснював функції

представника державного озброєного органу виконавчої влади, тобто був

службовою особою.

Проте, у період часу з 30.11.2013 по 06.12.2013, перебуваючи на посаді міліціонера-альпініста, будучи службовою особою правоохоронного органу, вчинив дії на виконання злочинного наказу та за попередньою змовою групою осіб, порушуючи вимоги ст. 3, 19, 28, 29, 34, 39, 60, 64, 68 Конституції України, ст. 1-3,5, 10, 12-15, 12-15, 20 Закону України "Про міліцію", п. 1 Статуту патрульно-постової служби міліції України, що затверджений наказом МВС України від 28.07.1994 № 404, Положення про підрозділ міліції особливого призначення "Беркут", затвердженого наказом МВС України від 18.05.2004 № 529, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України віл 04.102013№ 950, а також інших законів, підзаконних та міжнародних нормативно-правових актів, використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також середньої тяжкості та кримінального

проступку - перевищення влади та службових повноважень, незаконного

перешкоджання проведенню зборів та мітингів, а також службового підроблення.

На той час, починаючи з 21.11.2013, громадяни, зібравшись на Майдані

Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

Зокрема, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян, відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

Головою правління Всеукраїнської громадської організації "Коаліція Учасників Помаранчевої Революції" ОСОБА_9 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації було направлено повідомлення про проведення з 00 год. 00 хв. 27.11.2013 безстрокового мирного зібрання громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке було зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за № 40248.

Незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв., керівництво ГУ МВС України в місті Києві (матеріали відносно яких виділено в окремі провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб та за пособництвом голови Київської міської державної адміністрації (матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження), з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, які проходили на Майдані Незалежності у м. Києві, організували перевищення службових повноважень співробітниками ПМОП "Беркут" та військовослужбовцями ВВ МВС України.

Так, 30.11.2013 в період з 3-ї год. до 03:20 заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , який знаходився в адміністративному приміщенні ГУ МВС України в м. Києві, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, надійшов злочинний наказ від начальника ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_11 , який, у свою чергу, діяв за наказом вищого керівництва та за попередньою змовою з невстановленими особами, організувати витіснення громадян з Майдану Незалежності у м. Києві, які там перебували і реалізовували конституційне право на мирні зібрання та не чинили будь-яких протиправних дій, із залученням працівників ПМОП "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, а також військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, як приданих сил (надалі по тексту - ВВ МВС України) для охорони громадського порядку.

Діючи умисно, на виконання явно злочинного наказу, заступник начальника Головного управління - начальник міліції громадської безпеки

ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_10 , будучи керівником правоохоронного органу, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими унормований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, віддав незаконний наказ про організацію витіснення з території Майдану Незалежності в м. Києві громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирне зібрання, начальнику управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 та заступнику начальника управління - начальнику відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 , які були керівниками нарядів працівників міліції, залучених до охорони громадського порядку на Майдані Незалежності у м. Києві 29-30.11.2013.

Надалі ОСОБА_12 , діючи на виконання вищевказаного явно злочинного наказу ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та безумовного, у разі їх вчинення, порушення законних прав та інтересів громадян, які на законних підставах знаходились на Майдані Незалежності у місті Києві, прибув на вулицю Інститутську, 1 у місті Києві, де у цей час вже перебували ОСОБА_14 та інші особи командного складу ПМОП "Беркут".

У цьому місці ОСОБА_12 довів до вищевказаних осіб отриманий від ОСОБА_10 наказ та план щодо силового звільнення Майдану Незалежності від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій Новорічної ялинки та монтажних робіт.

При цьому ОСОБА_14 та інші особи, являючись працівниками правоохоронного органу, яким було достовірно відомо, що громадяни, які у цей час перебували на Майдані Незалежності, знаходились там на законних підставах та реалізовували своє право на мирне зібрання, рішень судів про заборону проведення мітингів на Майдані Незалежності та відкритих виконавчих проваджень про примусове звільнення площі від присутності цих громадян не існувало, останні порушень громадського порядку не допускали і не становили будь-якої загрози національній безпеці, всупереч дійсним інтересам служби, які полягали в забезпеченні виконання службових обов`язків начальницьким складом органів внутрішніх справ у суворій відповідності до вимог законодавства, натомість діючи з мотивів кар`єризму, особистої лояльності до свого керівництва та готовності у зв`язку з цим виконувати накази, не зважаючи на їх очевидну незаконність, погодилися взяти участь у незаконному витисненні громадян з Майдану Незалежності у м. Києві із застосуванням сили та спеціальних засобів без передбачених законодавством підстав.

Надалі, заступник начальника управління - начальник відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 віддав наказ на вишиковування військовослужбовців внутрішніх військ МВС України по периметру Майдану Незалежності вздовж вулиць Інститутської, Городецького та Хрещатик з метою забезпечення витіснення учасників мирного зібрання у визначеному співробітниками ПМОП

"Беркут" напрямку, недопущення повернення осіб, що приймали участь у мирному зібранні на Майдані Незалежності та прибуття на площу мешканців міста Києва, а також інших осіб на підтримку мітингувальників.

Після цього, близько 4-ї години ОСОБА_12 віддав наказ про початок руху співробітників ПМОП "Беркут" та їх переміщення зі сторони вул. Інститутської на прилеглу до Монументу Незалежності територію Майдану Незалежності з метою зайняття позицій для подальшого витіснення громадян, які концентрувались, зокрема, на сходах Монументу Незалежності, реалізовували своє право на мирне зібрання та будь-яких порушень громадського порядку не здійснювали.

ОСОБА_5 з метою виконання вищевказаного наказу приблизно

о 04:05 30.11.2013 прибув за вищевказаних обставин разом з іншими залученими до несення служби працівниками ПМОП "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві безпосередньо на прилеглу до Монументу Незалежності територію Майдану Незалежності та був залучений за вищевказаних обставин до виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, демонструючи начальницькому складу вказаного підрозділу міліції та один одному попередню змову та згоду на спільне виконання вказаного явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, усвідомлюючи при цьому, що протиправне перешкоджання проведенню мітингу та застосування насильства до його учасників буде ними здійснюватися спільно та одночасно, не висловлюючи будь-яких заперечень продовжували діяти узгоджено за єдиним планом на виконання явно злочинного наказу керівництва ГУ МВС України в м. Києві, командира полку міліції особливого призначення "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 та інших осіб начальницького складу полку.

Так, незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві 30.11.2013 у період часу 04:11 до 04:22, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, співробітники ПМОП "Беркут", перевищуючи службові повноваження, надмірно та безпідставно застосували фізичне насильство, спеціальні засоби, зокрема кийки "ПР" та "Томфа", а також вчинили болісні і такі, що ображають особисту гідність дій, відносно учасників мирного зібрання, внаслідок чого учасникам мітингу спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вул. Хрещатик.

Окрім того, співробітники ПМОП "Беркут" у період з 04:11 до 04:22 30.11.2013, перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, діючи умисно, на виконання явно злочинного наказу керівництва, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, перевищуючи владу та службові повноваження, із застосуванням заходів фізичного впливу, незаконно затримали 35 учасників мітингу, 34 з яких (в тому числі потерпілого ОСОБА_8 ) у подальшому було доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, та 1 - до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Водночас, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді міліціонера-альпініста штурмового взводу № 1 роти спеціального призначення ПМОП "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, будучи службовою особою, вчинив дії, які виразились у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів.

У ході виконання вищевказаного явно кримінально протиправного (злочинного) наказу на незаконне перешкоджання реалізації проведенню мирних зборів громадян на Майдані Незалежності в м. Києві ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з мотивів власного кар?єризму, хибно розуміючи інтереси служби, діючи на виконання злочинного наказу керівників ПМОП "Беркут", підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, що надійшов від командира полку ПМОП "Беркут"», підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 та інших осіб начальницького складу полку, усвідомлюючи незаконність своїх дій та порушення законних прав осіб у разі їх вчинення, діючи умисно, спільно із невстановленими співробітниками ПМОП "Беркут", 30.11.2013 року приблизно о 04:20, знаходячись на пішохідній частині вул. Інституцької (навпроти будинку по вул. Хрещатик, 7/11 в м. Києві (зі сторони непарної нумерації будинків), виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу та насильства, а також здійснення адміністративного затримання особи, підбігли до ОСОБА_8 та, вважаючи, що він є учасником мирного зібрання на Майдані Незалежності, з метою незаконного припинення його подальшої участі у зборах та мітингах, із застосуванням фізичної сили збив його з ніг на асфальт, при цьому достовірно усвідомлюючи, що він не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень.

ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному місці, діючи спільно із невстановленими співробітниками ПМОП "Беркут", виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, схопили ОСОБА_8 за руки та ноги з різних сторін і одразу понесли в напрямку спеціального автомобіля ("автозаку"), який перебував на проїжджій частині вул. Інституцької в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого та унеможливили подальшу участь потерпілого у мирному зібранні.

При цьому, один із невстановлених працівників ПМОП "Беркут" з метою подавлення волі особи, в присутності ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком в область живота, після чого ОСОБА_5 та двоє інших невстановлених співробітників ПМОП "Беркут" помістили ОСОБА_8 в середину спеціального автомобіля ("автозаку"), кинувши його на підлогу, таким чином продовжуючи застосовувати до потерпілого фізичне насильство та вчиняти дії, що ображають його особисту гідність.

У подальшому, 30.11.2013 року приблизно о 05:45, ОСОБА_8 разом з іншими затриманими учасниками мирної акції протесту доставлено в приміщення Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9 в м. Києві, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Після цього ОСОБА_5 30.11.2013 у невстановлений час, перебуваючи у приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9 у м. Києві, діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою створення обставин законності своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_8 , для штучного створення доказів ніби то вчинення останнім 30.11.2013 адміністративних правопорушень, а також для надання правомірності його адміністративного затримання іншими невстановленими співробітниками ПМОП "Беркут" та подальшого притягнення судом до адміністративної відповідальності, власноручно склав, підписав і надав (передав) невстановленому співробітнику органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи - два рапорти (один рапорт датований 30.11.2013, інший рапорт - без зазначення дати складання) на ім`я начальника РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 про затримання ним ОСОБА_8 30.11.2013 за вчинення нібито дрібного хуліганства та злісної непокори законним вимогам працівника міліції на Майдані Незалежності в м. Києві.

У подальшому, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою посадовою особою - заступником начальника сектору дільничних інспекторів міліції 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 , 30.11.2013 приблизно о 7-й годині у приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на підставі письмових доказів, в тому числі, складених та наданих (переданих) ОСОБА_5 рапортів, відносно ОСОБА_8 , складено протокол серії КИ № 0155966 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), протокол серії КИ № 156096 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), протокол серії КИ № 0155961 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимогам працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця).

Надалі вказані протоколи разом із рапортами ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_8 , а також іншими матеріалами надіслано 02.12.2013 для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/32217/13-п відносно ОСОБА_8 та дослідження наявних доказів (у тому числі рапорту ОСОБА_5 ), постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_17 від 02.12.2013, протокол серії КИ № 0155961 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві для належного оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

У подальшому, 06.03.2014 виконувач обов`язків прокурора Шевченківського району міста Києва звернувся з клопотанням до Шевченківського районного суду міста Києві про звільнення ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 185 КУпАП. До зазначеного клопотання прокурором долучено також матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_8 , в тому числі, рапорт, складений ОСОБА_5 .

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/6858/14-п та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_8 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 07.03.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Також за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/32209/13-п та дослідження наявних доказів (у тому числі рапорта, складеного ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_8 за ст. 173 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_18 від 02.12.2013, протокол серії КИ № 0155966 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для належного оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою надання законного вигляду своїм протиправним діям щодо перешкоджання проведенню зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві та безпідставного адміністративного затримання ОСОБА_8 , а також для штучного створення доказів нібито вчинення останнім 30.11.2013 протиправних дій, передбачених ст. 173 КУпАП, у невстановлений час та у невстановленому місці, власноручно склав, підписав і надав (передав) невстановленому співробітнику органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ - додатковий рапорт від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_8 за вчинення ним 30.11.2013 нібито дрібного хуліганства на Майдані Незалежності в м. Києві.

У подальшому, заступник начальника сектору дільничних інспекторів міліції 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві капітан міліції ОСОБА_16 у невстановлений час та у невстановленому місці, на підставі, в тому числі додаткового рапорта ОСОБА_5 від 04.12.2013, склав протокол серії КИ № 156096 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) відносно ОСОБА_8 .

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/33265/13-п та дослідження наявних доказів, у тому числі, додаткового рапорта ОСОБА_5 від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_8 , постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_18 від 24.12.2013 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_5 обвинувачено

- у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів, вчиненому службовою особою із застосуванням фізичного насильства, на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001);

- перевищенні влади та службових повноважень, вчиненому працівником правоохоронного органу, що супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_8 діями, за відсутності ознак катування, на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014);

- складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених за попередньою змовою групою осіб, на виконання явно злочинного наказу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011).

У ч. 4 ст. 286 КПК України закріплено, що у разі здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 1 ст. 44 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, станом на грудень 2013 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України, кваліфікувалося як злочин середньої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України - як тяжкий злочин, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України - як злочин невеликої тяжкості.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, чинній станом на 14.01.2025, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України, кваліфікується як нетяжкий злочин, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України - як тяжкий злочин, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України - як кримінальний проступок.

Приписами ч. 1 ст. 49 КК України унормовано, що особа, у разі вчинення нетяжкого злочину, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня його вчинення і до дня набранням вироком законної сили минуло п`ять років, у разі вчинення тяжкого злочину - десять років, у разі вчинення кримінального проступку - три роки.

Аналогічні норми містилися й у ст. 49 КК України у редакції, станом на грудень 2013 року щодо злочину середньої тяжкості, тяжкого злочину і злочину невеликої тяжкості.

Обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України як-то ухилення обвинуваченого від слідства чи суду, вчинення інших кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні не встановлено, відповідних підтверджуючих документів не подано, за час перебування кримінального провадження на розгляді в суді обвинувачений не допускав процесуальну поведінку, яка б могла свідчити про його ухилення від суду.

Враховуючи викладене, оскільки відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення обвинуваченогоОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення описаних вище кримінальних правопорушень, події яких мали місце у листопаді і грудні 2013 року, на момент розгляду відповідного клопотання закінчилися, кримінальне провадження підлягає закриттю зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому, обставини невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого діяння не є фактором, що унеможливлює постановлення судового рішення про закриття кримінального провадження. Так, згідно з правовою позицією, викладеною Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/17-к визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому доцільно зважити на постанову від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, де вказується, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Також Суд ураховує, що в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 522/2652/15-к вказується, серед іншого, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У вищезгаданій постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указується, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Категоричні твердження прокурора на обов`язок суду встановити доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з посиланням на досліджені докази не відповідають доктрині кримінального права, зокрема, і ст. 17 КПК України, та вимогам ст.ст. 372, 374 КПК України, згідно яких доведеність вини особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень встановлюється виключно обвинувальним вироком суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні при його новому розгляді не обирався і не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком судового експерта від 05.04.2019 № 5675/5676/17-26; 1900/1901/18-26 в сумі 6 292,00 грн покладаються на рахунок Держави.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 283-288, 369-371, 376 КПК України, ст. 12, 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності обвинуваченого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000372, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 за вчиненнякримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001), ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014), ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 41 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011) у зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази: рапорт від 30.11.2013, складений ОСОБА_5 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 про затримання ОСОБА_19 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, рапорт від 04.12.2013, складений ОСОБА_5 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 про затримання ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, рапорт (без дати), складений ОСОБА_5 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 про затримання ОСОБА_20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися в матеріалах кримінальної справи № 757/23699/20-к (том 7 стор. 77-78).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.01.2025 о 09:45.

Суддя ОСОБА_1