Справа № 602/35/25
Провадження № 1-кп/602/52/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000190 від 23.08.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, згідно ст..89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

23 серпня 2024 року біля 00 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями (далі ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (3,22‰ (проміллє)), керував технічно справним автомобілем Ford Escort (номерний знак НОМЕР_1 ), без пасажирів та рухався на ньому автодорогою сполученням Ланівці-Юськівці, у напрямку від центру с.Юськівці Кременецького району Тернопільської області до м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області зі швидкістю приблизно 50км/год..

Рухаючись із зазначеною швидкістю вказаною автодорогою, на 0 км. + 450 м., по зустрічній смузі руху, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , який рухався по смузі руху в напрямку до с. Юськівці Кременецького району Тернопільської області, назустріч автомобілю, відповідно до вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог), 12.3 ПДР України виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкту - пішохода, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування екстреного гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль Ford Escort (номерний знак НОМЕР_1 ) раніше, ніж пішохід ОСОБА_6 досягне місця наїзду, та передньою правою частиною автомобіля скоїв наїзд на вказаного пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шийного відділу хребта у виді переломів остистих відростків і правих дужок 5-го і 6-го хребців, підшкірної гематоми, численних саден шиї справа, закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, ран потиличної ділянки волосистої частини голови, правої підочноямкової ділянки, численних саден правої надбрівної, виличної і щічної ділянок, носа, підшкірної гематоми правої половини обличчя, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п.2.1.1 (а,в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 2.9 (а), 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог), 12.3 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

04 лютого 2025 року в приміщенні Лановецького районного суду Тернопільської області між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Підставами для обрання такої міри покарання, як зазначено в угоді, є щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування завданих збитків.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення..

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 04.02.2025 року і призначити узгоджену міру покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Прокурор частково заперечував щодо затвердження угоди, зокрема щодо застосування ст. 69 КК.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України та КК України.

За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення від 04.02.2025 року міру покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04 лютого 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000190 від 23.08.2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/9799-ІТ від 27 вересня 2024 року в сумі 3183 гривні 60 копійок; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-24/9802-ІТ від 30 вересня 2024 року в сумі 3979 гривень 50 копійок; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-24/12019-ІТ від 29 жовтня 2024 року в сумі 3183 гривні 60 копійок; за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/13996-ІТ від 30 грудня 2024 року в сумі 3183 гривні 60 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 28.08.2024 року на автомобіль марки Ford Escort (номерний знак НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_7 та перебував під керуванням ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази по справі, а саме автомобіль марки Ford Escort (номерний знак НОМЕР_1 ), який знаходиться на майданчику транспортних засобів ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_7 , як власнику.

Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_8