Єдиний унікальний номер 341/29/25
Номер провадження 1-кп/341/94/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження від 22.11.2024 № 0000266, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, працює у ТзОВ «ІІК «Нова технологія»» на посаді слюсаря-ремонтника, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

установив

ОСОБА_4 вчинив пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_4 будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Відповідно до наказів начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 12.10.2022 № 435 о/с та від 17.07.2024 № 313 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_6 з 12.10.2022 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області (надалі відділення поліції № 3 (м. Галич), а сержанта поліції ОСОБА_7 з 17.07.2024 призначено на посаду поліцейського цього ж самого сектору реагування патрульної поліції.

Відповідно до посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Галич) ОСОБА_6 від 19.01.2024 та поліцейського цього ж підрозділу поліції ОСОБА_7 від 05.10.2024 їх обов`язками, завданнями та повноваженнями є: здійснення превентивної і профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припинення виявлених та адміністративних правопорушень; складання у визначених законом випадках протоколів про адміністративні правопорушення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; здійснення перевірки осіб, транспортних засобів, документів тощо за наявними базами (банками) даних МВС та Національної поліції на предмет перебування їх в розшуку, зокрема під час документування; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю та дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-шляховій мережі; застосування превентивних заходів та заходів примусу, визначених статтями 31-41 та 43-46 Закону України «Про Національну поліцію» та інше.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді інспектора, а

ОСОБА_7 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Галич) відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовими особами.

21 листопада 2024 року о 08 годині ранку інспектор сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_6 спільно із поліцейським сектору реагування патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_7 заступили на чергування відділення поліції № 3 (м. Галич) і впродовж дня ними на службовому автомобілі марки «Мітсубісі Оутлендер», реєстраційний № 0756, відповідно до поліцейської дільниці, на якій вони несли службу, здійснювалось патрулювання окремих населених пунктів Галицької, Більшівцівської та Дубовецької територіальних громад Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

21 листопада 2024 року о 15 годині 50 хвилин під час перебування вказаного наряду патрульної поліції у с. Сапогів Галицької територіальної громади Івано-Франківського району на вул. Центральній поліцейський сектору реагування патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_7 за порушення водієм підпункту «в» пункту 2.3. Правил дорожнього руху України зупинив транспортний засіб марки «Опель», моделі «Астра», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

Під час спілкування з водієм ОСОБА_4 поліцейський сектору реагування патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_7 виявив в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував водію пройти тестування за допомогою приладу «Драгер» для перевірки вмісту алкоголю в його організмі.

ОСОБА_4 погодився, після чого разом з працівником поліції підійшов до службового автомобіля марки «Мітсубісі Оутлендер», де за допомогою приладу «Драгер» пройшов тестування № 06804, який показав результат 1,46 проміле, що вказувало на те, що ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і у його діях вбачаються ще й ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Після цього поліцейський сектору реагування патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_7 сів всередину службового автомобіля на заднє пасажирське сидіння, і спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_6 , який знаходився на водійському сидінні, розпочали складання постанови та протоколу про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відібрання у правопорушника, який у цей час був на передньому пасажирському сидінні, пояснення з приводу вчинених ним адміністративних правопорушень.

Під час спілкування з ОСОБА_6 з приводу складання постанови та протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, а з ОСОБА_7 з приводу надання пояснень щодо вчинення цих правопорушень, ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні службового автомобіля та будучи у стані алкогольного сп`яніння, у період з 16 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень неодноразово висловлював спочатку ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_7 , словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду за невчинення дій у його інтересах у вигляді нескладання адміністративного протоколу за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і при цьому демонстрував поліцейським затиснуті у долоні грошові купюри.

Однак ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились прийняти від ОСОБА_4 запропоновану ним неправомірну вигоду, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямованні на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі правоохоронного органу, о 16 годині 35 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пропозицію передачі неправомірної вигоди інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Галич) ОСОБА_6 , демонструючи готовність надати неправомірну вигоду, поклав грошові кошти у сумі 5000,0 гривень на поверхню центральної консолі, поблизу важеля перемикання передач, довівши таким чином свій злочинний умисел до кінця.

Однак, працівник поліції ОСОБА_6 пропозицію ОСОБА_4 про надання йому неправомірної вигоди не прийняв та, діючи на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», невідкладно повідомив про вказаний факт керівництво відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які полягали у пропозиції надати службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в його інтересах будь-якої дії з використанням наданої службовій особі влади та службового становища.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.

Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав, повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, їх не оспорює, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних у цьому кримінальному провадженні доказів, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає, дослідженням документів, які стосуються характеристики обвинуваченого, речових доказів. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини 3 статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, не заперечив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що 21.11.2024 близько 15:00 год перебував у стані алкогольного сп`яніння та вирішив проїхатись на транспортному засобі марки «Опель». Виїхав з двору будинку та їхав по вул. Центральна, 158. Від`їхав біля 30 метрів та його зупинили працівники поліції, оскільки капот у транспортному засобі був відкритий. Поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонували пройти тестування для перевірки вмісту алкоголю в його організмі. Він погодився. Пройшов тестування, яке показало результат 1,46 проміле. Після цього сів у машину поліцейських біля водія спереду та просив їх, щоб його відпустили. Пропонував хабар. Давав 5000,0 грн, щоб не складали адміністративний протокол. Працівник поліції ОСОБА_6 попередив, що це злочин. Він поклав грошові кошти у сумі 5000,0 гривень на поверхню центральної консолі, поблизу важеля перемикання передач. Працівники поліції зателефонували до криміналістів та усе фіксували на відеокамеру. Дуже шкодує , що так трапилось. Зробив висновок, що був не правий. Зобов`язався більше такого не повторювати.

За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

У судових дебатах прокурор просив врахувати, що обвинувачений вину визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Захисник просив призначити покарання найнижчої міри.

Обвинувачений просив суворо його не карати.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації, дослідження інформації, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також середній рівень ризику імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статті 65 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 1 статті 369 КК України, особу винного, який раніше не судимий, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, обтяжуючої покарання обставини, та те, що обвинувачений до лікаря-психіатра та нарколога не звертався, позитивно характеризується, бере до уваги зміст досудової доповіді.

Обираючи вид покарання, суд ураховує позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити покарання у виді штрафу, який є найлегшим з числа передбачених у санкції ч. 1 ст. 369 КК України.

Своєю чергою, визначаючи розмір штрафу, суд зважає на те, що лише за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 н.м.д.г. (17000 грн). Крім того, суд зауважує, що вчинене ОСОБА_4 діяння є корупційним кримінальним правопорушенням, яке є особливо чутливим для суспільства.

Таким чином, суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту щодо призначення покарання у виді штрафу мінімального розміру, тобто у сумі 17000,0 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі, передбаченому у санкції частини 1 статті 369 КК України.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім і справедливим, а також відповідатиме меті його призначення.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2024 на грошові кошти на загальну суму 5000,0 грн, а саме на дев`ять банкнот номіналом 1000,0 грн серії ЕГ № 6558948, номіналом 1000,0 грн серії ЕГ № 3042444, номіналом 1000,0 грн серії ВТ № 2555587, номіналом 500,0 грн серії АМ № 3188582, номіналом 500,0 грн серії АГ № 8946710, номіналом 500,0 грн серії ЕЕ № 7935182, номіналом 200,0 грн серії ГВ № 5619835, номіналом 200,0 грн серії ВД № 0592555, номіналом 100,0 грн серії ЄЄ № 3498734, які поміщено до сейф пакету «Національної поліції України» KIV2103154, необхідно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 349, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 65-67, 96-1, 369 КК України, суд

ухвалив

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2024.

Речові докази у справі:

- дев`ять банкнот номіналом 1000,0 грн серії ЕГ № 6558948, номіналом 1000,0 грн серії ЕГ № 3042444, номіналом 1000,0 грн серії ВТ № 2555587, номіналом 500,0 грн серії АМ № 3188582, номіналом 500,0 грн серії АГ № 8946710, номіналом 500,0 грн серії ЕЕ № 7935182, номіналом 200,0 грн серії ГВ № 5619835, номіналом 200,0 грн серії ВД № 0592555, номіналом 100,0 грн серії ЄЄ № 3498734, які поміщено до сейф пакету «Національної поліції України» KIV2103154 та передано на зберігання у скриньку банку АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область конфіскувати в дохід держави;

- оптичний носій інформації, а саме DVD диск із вмістом файлів «0000000__0012», «0000000__0009», «0000000__0010», «0000000__0011», «IMG_3241», «KPWY4372», «REIO7190», «VCVQ9810» залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_9