Номер провадження: 11-сс/813/1943/24
Справа № 946/8909/24 1-кс/946/2773/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом, ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області матеріали кримінального провадження №0001360 від 10.10.2024 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2024 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, має неповну вищу освіту, пенсіонер, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 23.06.1967 року Ізмаїльським міським судом за ч.1 ст.85, ч.2 ст.81, ч.2 ст.206, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 04.03.1970 року Ізмаїльським міським судом за ч.2 ст.215-3 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.43 КК УСРС приєднано 1 рік 9 місяців 9 днів не відбутих за вироком від 23.06.1967 року, а всього до відбуття 3 роки позбавлення волі;

- 05.03.1986 року Ізмаїльським міським судом за ч.4 ст.81 КК України до 10 років позбавлення волі. В силу ст.26 КК УСРС визнаний ООР;

- 26.08.2005 року Ізмаїльським міським судом за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 12.09.2014 року Ізмаїльським міським судом за ч. 2 ст. 309, із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

В провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001360 від 10.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, вчиненого ОСОБА_8 за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

10.10.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

11.10.2024 ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 946/8284/24) задоволено клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) до 07.12.2024 року з забороною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки на строк не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) до 07.12.2024 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

04.11.2024 року органом досудового розслідування до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 з домашнього арешту на тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та під час перевірки виконання ОСОБА_8 умов домашнього арешту він був неодноразово відсутній за адресою місця проживання.

04.11.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою приводу розгляду клопотання про заміну міри запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20.11.2024 року підозрюваного затримано на підставі ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді від 21.11.2024 року задоволено клопотання органу досудового розслідування та змінено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 20.11.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що на даний час дійсно існує обґрунтована підозра можливого вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема переховування від органу досудового розслідування, оскільки при перевірці правоохоронними органами дотримання підозрюваним умов домашнього арешту, він був відсутній за адресою місця проживання та не повідомляв слідчого про необхідність зміни місце проживання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 .

Захисник зазначає, що рапорти правоохоронних органів, що долучені до справи, не є належними доказами, оскільки не зареєстровані відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС. Звертає увагу, що підозрюваний є особою похилого віку (76 років), не спілкується із сусідами, а тому останні не можуть стверджувати про наявність або відсутність підозрюваного за місцем його проживання. За час досудового розслідування підозрюваний не тиснув на свідків або потерпілу. Також захисник зазначає, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, оскільки ч.2 ст.146 КК України не є злочином із застосуванням насильства.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить висновку про таке.

Приймаючи апеляційну скаргу захисника на рішення слідчого судді, яке не входить до переліку рішень, які підлягають оскарженню в порядку ч.1 ст.309 КПК, колегія суддів враховує позицію Верховного суду в рішеннях від 17.05.2021 року (справа №335/9520/19) та від 28.03.2019 (справа №286/1695/18), відповідно до яких поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу на більш м`який або навпаки, що фактично являє собою обрання іншого запобіжного заходу, а тому ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу може бути предметом оскарження і перегляду в суді апеляційної інстанції. Тобто, сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч.1 ст. 309 КПК.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КПК прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Зміна запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Положеннями п.3 ч.2 ст.183 КПК визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчим суддею прийнято рішення про зміну підозрюваному запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваному ОСОБА_8 , 11.10.2024 року, ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та на останнього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, під час перевірки правоохоронними органами дотримання підозрюваним умов домашнього арешту 22.10.2024 року, 24.10.2024 року, 02.11.2024 року, підозрюваний ОСОБА_8 був відсутній за адресою місця проживання, що підтверджується рапортами працівників поліції, повідомленнями да чергової частини щодо порушення умов домашнього арешту, поясненнями свідків, а також поясненнями самого ОСОБА_8 , який підтвердив факт його відсутності за адресою місця проживання без дозволу слідчого (а.п. 26-37).

04.11.2024 року постановою слідчого підорюваний був оголошений у розшук та ухвалою слідчого судді того ж дня надано дозвіл на його затримання.

20.11.2024 року підозрюваний затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Доводи захисника щодо недопустимості як доказів рапортів правоохоронного органу, а також стосовно того, що сусіди не могли підтвердити факт відсутності підозрюваного вдома, оскільки він ні з ким не спілкується, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вказаних даних достатньо для висновку про існування факту недотримання підозрюваним умов домашнього арешту, в тому числі і з урахуванням пояснень самого підозрюваного, який фактично підтвердив вказані обставини.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор повідомив апеляційному суду, що 20.11.2024 року до ЄРДР внесені відомості за ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення підозрюваним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_10 , що може свідчити про те, що підозрюваний не лише порушив умови перебування під домашнім арештом, але й можливо вчинив нове кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини свідчать про реальне існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо не визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки відповідно до висунутої підозри, злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України, вчинений підозрюваним із застосуванням насильства.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра.

Враховуючі обставин справи, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне рішення про зміну підозрюваному запобіжного заходу, врахувавши особу підозрюваного, який порушив умови перебування під домашнім арештом та підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0001360 від 10.10.2024 року, змінено запобіжний захід залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4