н/п 1-кс/490/4902/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9928/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

30 грудня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000938 від 22.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 18.12.2024 в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

-полімерний пакет білого кольору з надписом «ВЕЛМАРТ» та два картонні стаканчики з копійками (5,2,2,1);

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;

-автомобіль марки ВАЗ 210994-20, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 та ключі до нього, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000938 від 22.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, що у ОСОБА_4 , виник умисел на нетрудове збагачення за рахунок торгівлі людьми, вербування, з метою експлуатації їх праці з використанням, уразливого стану, зумовленому їх фізичними властивостями (інвалідністю) і через збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин.

Так, 18.12.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучене вищевказане майно.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке просять накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому суд вважає обґрунтованим покликання на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити, однак частково, наклавши арешт на копійки (5,2,2,1), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; автомобіль марки ВАЗ 210994-20, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 та ключі до нього.

Відмовляючи в накладенні арешту на полімерний пакет білого кольору з надписом «ВЕЛМАРТ» та два картонні стаканчики, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому огляд, згідно зі ст.234 КПК України, проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

З наведених приписів кримінального процесуального закону випливає висновок, що вилучені під час обшуку речі та предмети, мають статус тимчасово вилученого майна тільки в тому випадку, якщо осіб (законних володільців) позбавлено можливості володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

А тому зважаючи на вищенаведене в задоволенні клопотання в цій частині суд відмовляє.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 18.12.2024 в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у постійному користуванні ОСОБА_4 , а саме:

-копійки (5,2,2,1);

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки ВАЗ 210994-20, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 та ключі до нього, власником якого є ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

В решті клопотання відмовити

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1