Дата документу 04.03.2025
Справа № 334/954/25
Провадження № 1-кс/334/534/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

04 березня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання начальник ВРЗЗКС СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000101, внесеному 15.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною сьомої статті 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене начальником Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , в якому слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , який на даний час перебуває на території тимчасово окупованої території України, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною сьомою статті 111-1 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повістки про виклик останнього опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр». На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив. 29.01.2025 підозрюваного оголошено в розшук. У ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що на даний час підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України. Ухвалою слідчого судді від 14.02.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 щодо підозрюваного. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 5 частини першої статті 177 КПК України. Підозрюваний, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення невідворотності покарання за їх скоєння, буде переховуватись від органів досудового розслідування, може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримав.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання не заперечувала. Пояснила, що вона не має жодного зв`язку з підозрюваним та їй не відома його позиція щодо даного кримінального провадження. Оскільки вона пов`язана позиціями з підозрюваним, просила вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думки прокурора та захисника, дослідивши клопотання та додані о нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, що передбачено частиною шостою статті 193 КПК України.

Слідчими Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101, внесеному 15.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною сьомої статті 111-1 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 16.02.2023, ОСОБА_4 , у порушення вимог статей 1, 2, 17, 19, 20, 65, 68 Конституції України, перебуваючи на території смт. Якимівка Мелітопольського району, Запорізької області, усвідомлюючи, що РФ веде агресивну війну проти України, будучи громадянином України, діючи умисно, з корисливих та ідеологічних мотивів, маючи на меті завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в період збройного конфлікту, з власної ініціативи, з метою активного пособництва державі-агресору, вирішив вступити та очолити один з підрозділів організованої групи у вигляді стійкого угрупування декількох осіб, об`єднаних єдиним положенням, з дотримання суворої дисципліни, розподіленням функцій між учасниками групи, направлених на забезпечення виконання рішень окупаційної влади держави-агресора кожним учасником групи за визначеним напрямком протиправної діяльності, та добровільно зайняв посаду командира взводу у незаконно створеному на тимчасово окупованій території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області воєнізованому формуванні - «Народное ополчение Запорожской области», яке розташовується за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, см.т Якимівка, вул. Центральна, буд. 78 у приміщенні Комунального закладу «Фізкультурно-спортивний комплекс «КОЛОС» Якимівської селищної ради Запорізької області.

Злочинні завдання незаконно створеного воєнізованого формування на території смт. Якимівка полягають у пособництві державі-агресору, шляхом вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та її окупаційної адміністрації у вигляді запровадження та реалізації незаконної політики у сфері життєдіяльності громадян України, які були вимушені залишитися на тимчасово окупованій території смт Якимівка, Мелітопольського району, Запорізької області та їх ставлення до нової окупаційної влади.

З цією метою ОСОБА_4 здійснював та здійснює до теперішнього часу управлінські функції контролю в межах займаної посади командира взводу, виконання підпорядкованим особовим складом плану дій та завдань незаконного воєнізованого формування - «Народное ополчение Запорожской области». Особисто забезпечує виконання учасниками незаконно створеного воєнізованого формування поставлених завдань з охорони громадського порядку та перевірки підозрілих осіб під час проведення політичних заходів та тимчасово окупованій території смт Якимівка, Мелітопольського району, Запорізької області.

Крім цього у невстановлені в ході досудового слідства дату та час, здійснюючи свої повноваження командира взводу незаконно створеного воєнізованого формування - «Народное ополчение Запорожской области», ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, діючи умисно, всупереч неухильному дотриманню вимог Конституції України та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків спрямованих на допомогу державі-агресору, відносно громадян України, які залишилися вірними своїй Батьківщині, але вимушено перебувають на тимчасово окупованій території смт Якимівка, Мелітопольського району, Запорізької області, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, одягнувшись у військову форму ЗС РФ з прикріпленими на ній воєнними емблемами РФ, особисто взяв участь у піднятті російського триколору на флагшток, під гімн Російської Федерації на центральному майдані смт. Якимівка перехрестя вул. Молодих Патріотів та вул. Центральна.

Також у подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свою протиправну колабораційну діяльність, спрямовану на порушення територіальної цілісності України, супроводжував проведення на територій смт Якимівка Мелітопольського району Запорізької області політичних та інших заходів, прийнятих до проведення на території РФ, здійснював фотографування із використанням забороненої на території України символіки РФ та триколору, а також, відповідно до займаної посади у незаконно створеному воєнізованому формуванні, виконував свої повноваження щодо охорони учасників цих заходів, здійснення контролю за поведінкою місцевих мешканців, їх мовленням, вираженням своїх поглядів та ставленням до окупаційної влади на тимчасово окупованій території.

20.01.2025 керівником органу досудового розслідування складене та процесуальним керівником - начальником Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області погоджене письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчинені злочину, передбаченого частиною сьомої статті 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повістки про виклик останнього опубліковані на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

29.01.2025 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області.

Ухвалою слідчого судді від 14 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 1-кс/334/458/25 (справа № 334/954/25) наданий дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000101.

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною сьомою статті 111-1 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків, протоколом огляду документу за участю свідка, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, інші матеріали кримінального провадження.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною сьомою статті 111-1 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення невідворотності покарання за їх скоєння; може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Також підозрюваний переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, його переховування від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, продовжить вдаватися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні продовжуваного злочину, оскільки він продовжує проходити службу у незаконно створеному воєнізованому формуванні, що свідчить про те, що він може продовжити злочин, у якому підозрюється.

Ризики, передбачені пунктами 2 - 4 частини першої статті 177 КПК України прокурором не доведені Слідчий суддя зауважує, що докази, які стали підставою для повідомлення про підозру, зберігаються у органу досудового розслідування, отже підозрюваний не має можливості отримати до них доступ та знищити докази. Свідки у даному кримінальному провадженні не проживають на тимчасово окупованій території України, де переховується підозрюваний, який жодним чином не може вплинути на вказаних осіб. Також перебуваючи на тимчасово окупованій території України підозрюваний не має можливості перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Також під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 111, 111-1, 260 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що передбачено у частині шостій статті 176 КПК України.

З огляду на положення частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави.

Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 297-1, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Після затримання підозрюваного не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження, забезпечити його доставку до Ленінського районного суду міста Запоріжжя для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 04 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1