Справа № 201/2015/25
Провадження № 1-кс/201/798/2025
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 361 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства та використання підроблених документів, що надають право на безпідставне набуття права власності на нерухоме майно, привласнення речових прав на нерухоме майно, що належить громадянам із незахищених верств населення та здійснення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу несанкціонованого внесення змін в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом посвідчення договору дарування майна від особи, що на момент вчинення правочину була мертва.

Під час досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпра, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа речовими правами на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи спільно з невстановленими особами, за допомогою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.01.2025 року здійснила незаконну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .За отриманими даними, для здійснення незаконної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 надала приватному нотаріусу ОСОБА_6 підроблений заповіт від 06.12.2021 року на своє ім`я від імені померлого власника квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (за даними ДРАЦС ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, в ході перевірки інформації в ДРАЦС стосовно ОСОБА_7 було встановлено, що актові записи про укладання шлюбу чи народження дітей відсутні), посвідчений старостою Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В подальшому, на підставі зазначеного підробленого заповіту, 29.01.2025 року приватний нотаріус ОСОБА_6 вніс недостовірні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєструвала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_4 та видав останній свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якості правовстановлюючого документа.

Крім того, в ході огляду екземпляру вищезазначеного заповіту, який було вилучено 22.11.2024 року в ході обшуку у адміністративній будівлі Котовського старостинського округу № 3, за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський (попередня назва Новомосковський) район, село Котовка, вул. Садова, буд. 1, встановлено, що ОСОБА_8 нібито зареєструвала вищезазначений заповіт в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Котовського старостинського округу № 3 (далі Реєстр), 06.12.2021 року під номером 24. В той же час, в ході проведеного огляду вилученої копії сторінок Реєстру було встановлено, що 06.12.2021 року під номером № 24 в Реєстрі зареєстрована інша нотаріальна дія, а саме - посвідчено довіреність від імені ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Також, в ході виконання доручення було встановлено, що ОСОБА_8 направила заяву про державну реєстрацію заповіту (датованого 06.12.2021 року, який нібито видав ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_4 ) в Спадковому реєстрі, до Дніпропетровської регіональної філії ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» лише 12.11.2024 року, майже через два роки після смерті заповідача ОСОБА_7 .

Також встановлено, що померлий ОСОБА_7 мешкав в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю мамою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка за даними ДРАЦС померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того, отримано інформацію, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 останні 10 років постійно мешкали за адресою: АДРЕСА_3 та не виїжджали на постійне місце проживання до інших населених пунктів Дніпропетровської області в тому числі до с. Степанівка та с. Котовка Самарівського (Новомосковського) району Дніпропетровської області. Таким чином, безпосередньо нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_3 , є об`єктами кримінально протиправних дій можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідають ознакам речового доказу в розумінні ч.1 с. 98 КПК України.

Прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра 18.02.2025 року квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, з метою забезпеченні збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не допущення відчуження нерухомого майна виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

Враховуючи, що існує загроза передчасного розголошення відомостей, які стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, які заплановано провести з метою збирання доказів, існує реальна загроза відчуження нерухомого майна, прокурор просить дане клопотання розглядати слідчим суддею без повідомлення власника майна, у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі викладеного, прокурор просить накласти арешт майно на зазначене у клопотанні майно.

Прокурор надав суду заяву з проханням розглядати клопотання без його участі та задовольнити подане клопотання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна, з метою забезпечення арешту майна суд приходить до висновку що розгляд даного клопотання необхідно здійснити без участі власника цього майна, його захисників, представників.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства та використання підроблених документів, що надають право на безпідставне набуття права власності на нерухоме майно, привласнення речових прав на нерухоме майно, що належить громадянам із незахищених верств населення та здійснення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу несанкціонованого внесення змін в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом посвідчення договору дарування майна від особи, що на момент вчинення правочину була мертва.

Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпра, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа речовими правами на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 від 18.02.2025 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, установлено, що власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна шляхом заборони розпорядження, заборони вчинення реєстраційних дій, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, призвести до неправомірного вибуття майна з власності, його умисного знищення чи пошкодження, що призведе до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і негативно вплине на подальший хід досудового розслідування, його заплутування і затягування штучно створеними перешкодами.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити про достатність для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, а також з врахуванням матеріалів клопотання та наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та можливість задоволення клопотання, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою не допущення переховування, а також для забезпечення схоронності майна, накладення арешту в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою накладення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 18.06.2024 року, на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1