Справа №333/5008/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м. Запоріжжі), ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000944 внесеному до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід слідчого другого СВ ТУ ДБР ( з дислокацією у м. Запоріжжі), розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_7 від участі у проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000944 внесеному до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України.

В обґрунтування заяви адвокат ОСОБА_3 зазначає, 13.06.2023 р. ст. групи слідчих при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000944, замість слідчого ОСОБА_7 визначено слідчого ТУ ДБР, розташоване у м.Мелітополі ОСОБА_6 , який наразі є ст. слідчим Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі. У вказаному провадженні ОСОБА_5 має процесуальний статус, передбачений ст. 55 КПК України.

Старший слідчий Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_6 не надає належної правової оцінки матеріалам кримінального провадження №0000944, зміст яких має юридичне значення, що впливає на стан досудового розслідування в ньому, так і подальшу додаткову кваліфікацію злочину, не вчиняє дій направлених на виконання положень ч.2 ст. 9 КПК України. Вважає, що даного слідчого має бути відведено від подальшого досудового розслідування, так і керування іншими слідчими у даному провадженні, тому як існують сумніви в його об`єктивності та неупередженості, що підтверджується наступним.

02.01.2024 р. розглянувши відповідне клопотання представника ОСОБА_5 , Запорізькою обласною прокуратурою листом за вих.№31/2-2ВИХ-24 повідомлено, що вивченням матеріалів даного кримінального провадження прокуратурою встановлено, ст.слідчим ОСОБА_6 не виконані вказівки процесуального прокурора від 20.01.2022 р., 03.03.2023р. та 21.09.2023р., розслідування проводиться неефективно. У зв`язку з чим, процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000944, перед керівником Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, в порядку КПК України ініційовано питання відсторонення такого слідчого від подальшого досудового розслідування, тому як розслідування проводиться неефективно.

25.12.2024 р. розглянувши відповідне клопотання представника ОСОБА_5 , Запорізькою обласною прокуратурою листом за вих.№31/2-568ВИХ-24 повідомлено, що перед керівником Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі в порядку КПК України, процесуальним керівником ініційовано питання відсторонення такого слідчого від подальшого досудового розслідування, внаслідок неефективності.

Відповідні рішення прокуратури передували відсутністю, з боку ст.слідчого ОСОБА_6 проведення необхідних та достатніх слідчих дій, так і не надання оперативному підрозділу ТУ ДБР жодних доручень на проведення дій, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного злочину та причетної до такого злочину групи осіб, в тому числі:

1)не надання правової оцінки викладеним представником ОСОБА_5 в заяві документально підтвердженим обставинам вчинення слідчим ОСОБА_8 злочину за ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 372 КК України;

2)на встановлення фактичного місця перебування ОСОБА_9 , його контактних даних (ел.скринька, контактний номер мобільного зв`язку), що мало передувати встановленню групи осіб, які очолюють підконтрольні ОСОБА_9 підприємства (відповідні відомості є відкритими в мережі інтернет, як і відомості про підприємства, бенефіціаром яких є ОСОБА_9 та ін.), що входять до групи компаній «Хлібодар»;

3)на встановлення місце знаходження (адреси фактичного проживання, її контактні дані) колишнього прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 для її допиту відносно обставин погодження нею 21.10.2013 р. повідомлення про підозру, клопотання до суду про тримання ОСОБА_5 під вартою, обставин фальсифікації матеріалів кримінального провадження №0000242 та з інших питань;

4)на встановлення місце знаходження (адреси фактичного проживання) колишнього ст. слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_11 для його допиту відносно обставин затримання ним 21.10.2013 р. ОСОБА_5 в міжнародному аеропорту «Бориспіль», без наявності відповідних процесуальних для цього документів, які фальсифіковані.

З 10.04.2023 р. за підписом прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_12 в матеріалах кримінального провадження №0000944 перебуває лист за вих.№09/6-1643-14 від 06.04.2023 р. про надання можливості, тобто у разі звернення слідчого ТУ ДБР, розташоване у м.Мелітополь (з дислокацією у м.Мелітополь та м.Запоріжжя) за доступом в прокуратурі до матеріалів 58 тому матеріалів кримінального провадження №0000242, який перебуває в розпорядженні обласної прокуратури, до обвинувального акту від 29.03.2019 р., складеному прокурором ОСОБА_13 відносно ОСОБА_5 , до реєстру матеріалів досудового розслідування к.п. №0000242, який додано до даного обвинувального акту та які перебувають наразі в розпорядженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, справа №335/3706/19.

Доступ до відповідних матеріалів, слідчим у порядку КПК України на сьогоднішній день не отримано, при підписанні 30.03.2023 р. ОСОБА_7 відповідного запиту на ім`я прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_12 .

За матеріалами даного кримінального провадження відсутня інформація про встановлення відомостей та проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, обов`язковість виконання яких вказував прокурор ОСОБА_14 , надавши 18.08.2021р. за вих.№31/1-1034 вих.21, письмові вказівки щодо:

1)проведення тимчасового доступу до всіх матеріалів кримінального провадження№0000242 за підозрою ОСОБА_5 .

2)встановлення слідчих, які проводили досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000242 та допитати останніх щодо обставин на які вказує ОСОБА_5 (також слідчих, які готували клопотання до суду про обрання запобіжного заходу та оголошення у розшук);

3)проведення допиту прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000242 та ін.

31.10.2024 р. ст. слідчим ОСОБА_6 було незаконно та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання №71 від 17.10.2024 р. представника ОСОБА_5 , в частині звернення до слідчого судді з клопотанням отримати дозвіл у тимчасовому доступі до відеозапису фіксації, проведеного 15.11.2013 р. в приміщенні Ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 одночасного допиту, володільцем якої є Запорізька обласна прокуратура та проведенні слідчим пов`язаних з цим дій.

Таку постанову слідчого, як і наступні його постанови, аналогічні за змістом прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 11.11.2024 р. та 11.12.2024 р. скасовані, як незаконні та необґрунтовані.

Незважаючи на винесені 11.11.2024 р. та 11.12.2024 р. у даному кримінальному провадженні в порядку КПК України прокурором ОСОБА_4 постанови, ст. слідчий ОСОБА_6 20.12.2024 р. склав нову постанову з аналогічним обґрунтуванням раніше винесених ним постанов, які були скасовані прокурором ОСОБА_4 , з відповідних підстав.

23.12.2024 р. прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_15 скасував відповідну постанову ст. слідчого ОСОБА_6 від 20.12.2024 р., як незаконну та необґрунтовану.

Відповідно є сумнів у тому, що ст.слідчий ОСОБА_6 не є заінтересованою особою у даному кримінальному провадженні і що досудове розслідування буде проведено повно, всебічно та об`єктивно у подальшому, в чому в діях слідчого вбачаються ознаки явної упередженості.

30.01.2025 р. ст. слідчий ОСОБА_6 , будучи обізнаним про лист прокурора

ОСОБА_16 за вих.№31/2-568ВИХ-24 від 25.12.2024 р., склав постанову про часткове задоволення клопотання №71 від 17.10.2024 р., обґрунтовуючи отримання тимчасового доступу до відеозапису фіксації, проведеного 15.11.2013 р. в приміщенні Ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 одночасного допити, шляхом звернення до обласної прокуратури, а не до слідчого судді.

11.02.2025 р. прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_12 своїм листом вих.№16-78ВИХ-25 від 11.02.2025 р. повідомив ст. слідчому ОСОБА_6 про відсутність в розпорядженні обласної прокуратури відповідного відеозапису, при тому що згідно письмової відповіді Запорізької обласної прокуратури від 22.02.2022 р. вих. №09/6-90ВИХ-22, відповідний відеозапис речовим доказом не визнавався та є додатком до відповідного протоколу. При цьому, слідчий не здійснив дій направлених на встановлення фактичного місця знаходження відповідного відеозапису, при отримані у вересні 2023 р. в кримінальному провадженні від прокурора відповідної вказівки.

27.02.2025 р. ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000944 під протокол, заявник виснує, що ст. слідчим ОСОБА_6 , в тому числі при системному та не своєчасному невиконанні вказівок процесуального керівника, не надає належної правової оцінки матеріалам кримінального провадження №0000944, не ініціює проведення жодних слідчих дій та не вчиняє жодних процесуальних дій на встановлення всіх обставин вчинення злочину та групи осіб, причетної до даного злочину.

Вважає, що старший слідчий ОСОБА_6 є упередженим та заінтересованою особою у блокуванні досудового розслідування, що ілюструється неефективністю слідства, відповідно комплексно аналізуючи сукупність викладених у даній заяві обставин та документально підтверджених фактів,

Враховуючи дані обставини, заявник просить відвести ст.слідчого Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополь ОСОБА_6 від участі у проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000944, внесене до ЄРДР за ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 КК України.

Порядок вирішення питання про відвід регламентовано ч. 3 ст. 81 КПК України. Так, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подану заяву та просив її задовольнити із викладених підстав, зазначивши, що жодних слідчий дій з боку ст.слідчого ОСОБА_17 наразі в даному кримінальному провадженні на здійснюється.

Старший слідчий ОСОБА_17 у судове засідання не прибув, до початку розгляду заяви по суті надіслав на електронну скриньку суду письмові пояснення, у яких зазначив, що подана захисником ОСОБА_3 заява не містить обґрунтованих відомостей про те, що досудове розслідування здійснюється упереджено, а зазначені захисником підстави не відповідають дійсності. Повідомляє, що до жодної з вказаних в ч.1 ст.77 КПК України категорій він не належить, крім того будь-якої заінтересованості у результатах кримінального провадження не має, як і будь-якої упередженості. Додає, що упередженість є оціночним поняттям та являє собою, в даному випадку, суб`єктивне та однобічне ставлення учасника кримінального провадження до обставин, які встановлюються під час досудового розслідування. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000944 адвокатом ОСОБА_3 , в інтересах потерпілого ОСОБА_18 , неодноразово подавались клопотання (про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та з інших питань). За наслідками розгляду клопотань приймались різні рішення, передбачені чинним КПК України (заводолення, повна відмова у задоволенні та часткові відмови у задоволенні). Так, на виконання клопотань ОСОБА_3 було проведено ряд процесуальних дій за його участі, в т.ч.: допити, в якості свідків, працівників ГУНП в Запорізькій області; огляд інтернет-ресурсів. Крім того було вжито заходів, передбачених ст. 93 КПК України, з метою встановлення місцезнаходження відеозапису одночасного допиту ОСОБА_9 , та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000242, а також встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 з метою його допиту тощо.

Також в межах кримінального провадження №0000242 були проведені і інші слідчі (розшукові) дії. 31.10.2024 ним було винесено постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , в частині звернення до слідчого судді з клопотанням про отримання дозволу на тимчасовий доступ до відеозапису фіксації, проведеного 15.11.2013. в приміщенні ІТТ ГЦ МВС України у м. Києві, одночасного допиту між ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , володільцем якого, нібито, є Запорізька обласна прокуратура.

Відмова у задоволенні клопотання у вказаній частині обґрунтовувалась порушенням кримінальних процесуальних норм законодавства України з боку ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів і моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Так, тимчасовий доступ не направлений на збір доказів у кримінальному провадженні та не є процесуальною дією, про що прямо вказують вищезазначені норми КПК України.

Підтверджує вказане і порядок отримання тимчасового доступу, в т.ч. процедуру звернення до слідчого судді та суб`єкта, який приймає рішення про застосування заходу забезпечення. З вказаного вбачається, що слідчий не наділений повноваженнями застосовувати вказані заходи забезпечення, а також не може самостійно прийняті рішення про направлення клопотання до суду, без його погодження прокурором.

Вказане свідчить про те, що сторони кримінального провадження не мають права у порядку ст. 220 КПК України заявляти слідчому/прокурору клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки такі не є процесуальними діями.

Вказана постанова була скасована прокурором у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 у цій частині було розглянуто повторно та прийнято аналогічне процесуальне рішення.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України ОСОБА_3 , будучи стороною кримінального провадження, має можливість самостійно звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Крім того слідчі (розшукові) дії, перелік яких наведений у КПК України, не мають імперативних норм, які б вказували на строки їх проведення.

Зазначає, що ним у порядку, передбаченому КПК України, направлено запит до Запорізької обласної прокуратури, з метою отримання інформації, про яку вказав ОСОБА_3 у своєму клопотанні. Таким чином він, як слідчий, обрав законний спосіб отримання відомостей, необхідних, на думку представника потерпілого, для подальшого досудового розслідування.

Просить розгляд заяви про відвід адвоката ОСОБА_3 розглянути без його участі та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 у зв`язку з необгрунтованістю.

На вимогу слідчої судді ТУ ДБР надано матеріали кримінального провадження №0000944 внесеного до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив відмовити з задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого, посилаючись на лист керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_19 від 04.02.2025 року.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, заслухавши думку захисника, прокурора, з урахуванням письмових пояснень слідчого та дослідженням матеріалів кримінального провадження №0000944 внесеного до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України, слідча суддя дійшла такого висновку.

Встановлено, що старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м.Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_20 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000944 внесеного до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України.

Статтею 77 КПК України визначено, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Вищенаведена норма кримінального процесуального закону містить у собі вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого та прокурора у провадженні досудового розслідування кримінального провадження.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід (ч. 1 ст. 80 КПК України). За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 80 КПК України).

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, окрім того частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Тобто таким, що ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доказами, в розумінні статті 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Разом з тим, обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відводу старшого слідчого ОСОБА_20 , викладені в заяві про відвід, слідчий суддя вважає їх сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Зокрема, з`ясувавши підстави, якими обґрунтована заява захисника про відвід детектива, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій передбачено підстави для відводу слідчого, прокурора, слідча суддя вважає, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість старшого слідчого ОСОБА_20 у даному кримінальному провадженні, на які посилається сторона захисту, нічим не підтверджені.

Так, захисник стверджує, що незважаючи на винесені 11.11.2024 р. та 11.12.2024 р. у даному кримінальному провадженні в порядку КПК України прокурором ОСОБА_4 постанови, ст. слідчий ОСОБА_6 20.12.2024 р. склав нову постанову з аналогічним обґрунтуванням раніше винесених ним постанов, які були скасовані прокурором ОСОБА_4 , з відповідних підстав. 23.12.2024 р. прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_15 скасував відповідну постанову ст. слідчого ОСОБА_6 від 20.12.2024 р., як незаконну та необґрунтовану. 30.01.2025 р. ст. слідчий ОСОБА_6 , будучи обізнаним про лист прокурора ОСОБА_16 за вих.№31/2-568ВИХ-24 від 25.12.2024 р., склав постанову про часткове задоволення клопотання №71 від 17.10.2024 р., обґрунтовуючи отримання тимчасового доступу до відеозапису фіксації, проведеного 15.11.2013 р. в приміщенні Ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 одночасного допити, шляхом звернення до обласної прокуратури, а не до слідчого судді.

Варто зазначити, що частиною 5 ст. 40 КПК України встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, слідчий ОСОБА_17 зазначив, що 31.10.2024 ним було винесено постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , в частині звернення до слідчого судді з клопотанням про отримання дозволу на тимчасовий доступ до відеозапису фіксації, проведеного 15.11.2013. в приміщенні ІТТ ГЦ МВС України у м. Києві, одночасного допиту між ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , володільцем якого, нібито, є Запорізька обласна прокуратура. Відмова у задоволенні клопотання у вказаній частині обгрунтовувалась порушенням кримінальних процесуальних норм законодавства України з боку ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів і моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України ОСОБА_3 , будучи стороною кримінального провадження, має можливість самостійно звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Водночас законодавцем встановлено гарантії забезпечення дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у формі здійснення судового контролю слідчими суддями (п. 18 ст. 3 КПК України).

Щодо твердження захисника про наявність у слідчого ОСОБА_20 упередженості у досудовому розслідуванні даного кримінального провадження, що виражається у систематичному нехтуванні слідчим у виконанні своїх процесуальних обов`язків щодо розгляду клопотань сторони захисту, варто зазначити, що із наданих слідчим відомостей, дослідженням матеріалів даного кримінального провадження, встановлено, що клопотання, подані захисником ОСОБА_3 розглянуті та захиснику надано відповіді.

Слідча суддя не погоджується з доводами захисника ОСОБА_3 та вважає їх такими, що зводяться до незгоди з діями слідчого. Водночас, така незгода із процесуальними діями слідчого не може слугувати підставою для відводу слідчого, а тому подана заява про відвід не підлягає задоволенню.

Окрім того, у своїй заяві адвокат ОСОБА_3 , як на підставу для відводу, посилався на систематичні порушення з боку слідчого норм чинного КПК, які полягають, зокрема, усистемному та не своєчасному невиконанні вказівок процесуального керівника, не надає належної правової оцінки матеріалам кримінального провадження №0000944, не ініціює проведення жодних слідчих дій та не вчиняє жодних процесуальних дій на встановлення всіх обставин вчинення злочину та групи осіб, причетної до даного злочину.

Листом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м. Запоріжжі) і ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_19 від 04.02.2025 року на адресу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань повідомлено:

«З моменту призначення слідчого ОСОБА_21 старшим групи слідчих, письмові вказівки у порядку ст.36 КПК України надавалися прокурором лише 22.09.2023. На їх виконання слідчим доручено оперативному підрозділу встановити місцезнаходження свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та здійснити їх допит стосовно відомих обставин кримінального провадження, за участі ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_3 . Частково вказане доручення виконано, протоколи за наслідками проведених допитів долучено до матеріалів кримінального провадження.

При оцінці ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК України, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу чи зусиль на це, повноти, неупередженості та всебічності проведення слідчих дій спрямованих на досягнення мети кримінального провадження.

У той же час, для констатації неефективності досудового розслідування необхідна оцінка досудового розслідування як підстави для того, щоб вирішити питання щодо відсторонення старшого групи слідчих від проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.28 KПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення Досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

При визначені цих критеріїв, керівництвом першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, враховано складність кримінального провадження, загальні показники роботи відділу, завантаженість слідчих та окремо слідчого ОСОБА_21 , зокрема, кількість кримінальних проваджень, у яких ним закінчено розслідування протягом 2024 року, та які залишаються у провадженні.

З огляду на викладене, підстав для відсторонення старшого слідчого групи слідчих ОСОБА_21 не встановлено.

Разом із тим, з метою активізації розслідування у кримінальному провадженні №00000994 керівництвом ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, вивчено стан досудового розслідування та визначено заходи для його активізації».

Отже, та обставина, що захисник ОСОБА_3 внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними діями та рішеннями слідчого, не свідчить про упередженість та необ`єктивність слідчого і, як наслідок, не тягне за собою його відводу.

Окрім вищевказаного, на підтвердження упередженості слідчого захисником не надано доказів, які могли б підтвердити наявність правових підстав для задоволення заяви про відвід, передбачених ст. 77 КПК.

За наведених обставин, на переконання слідчої судді, заявлений відвід не містить об`єктивно підтверджених даних про існування обставин з посиланням на докази, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості або особистій заінтересованості старшого слідчого ОСОБА_20 у кримінальному провадженні №0000944 внесеного до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України в результатах даного кримінального провадження, із урахуванням вимог ст. 80 КПК України, згідно якої відвід повинен бути вмотивованим, слідча суддя дійшла висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід старшого слідчого ОСОБА_20 від участі у даному кримінальному провадженні відсутні.

За таких обставин, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 369-372 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та у м. Запоріжжі), ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000944 внесеному до ЄРДР 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя ОСОБА_1