Справа № 314/1618/25
Провадження № 1-кс/314/415/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні матеріли за клопотанням слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000224, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000224, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що 04.04.2025 до Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із закріпленої за ним автоматичної зброї АК-74 здійснив постріли у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, останній отримав поранення несумісні з життям та помер на місці події.

04.04.2025 під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, в останнього було вилучено: кофту камуфляжну, штани камуфляжні, взуття (пара кросівок тактичних), мобільний телефон «OPPO CPH1931» з сім-картою НОМЕР_2 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , які 04.04.2025 визнано речовими доказами.

Слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: кофту камуфляжну, штани камуфляжні, взуття (пара кросівок тактичних), мобільний телефон «OPPO CPH1931» з сім-картою НОМЕР_2 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , які мають значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду, з метою збереження вказаних речових доказів, в обсязі позбавлення права користування та відчуження зазначеного майна.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явились.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити із таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що слідчим Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 за № 0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального, можливість зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 175, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000224, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: кофту камуфляжну, штани камуфляжні, взуття (пара кросівок тактичних), мобільний телефон «OPPO CPH1931» з сім-картою НОМЕР_2 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , які мають значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду, з метою збереження вказаних речових доказів, в обсязі позбавлення права користування та відчуження зазначеного майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

08.04.2025