Справа № 199/2963/25
УХВАЛА

іменем України

2025 року березня місяця 10 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 01.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого повноважним прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 01.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що до відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його правом на майно за адресою: АДРЕСА_2 (ЄО№8157).

Вказаний факт в порядку ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 01.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У судове засідання слідчий не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до Витягу з ЄРДР за №0000188 внесено відомості про те, що до відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його правом на майно за адресою: АДРЕСА_2 (ЄО№8157).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч.10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №415527488 від 27.02.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, індексний номер: 77441604 від 24.02.2025, державний реєстратор ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області.

Постановою слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 05.03.2025 об`єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000188 від 01.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою та підставою накладення арешту на нерухоме майно є забезпечення збереження його, як речового доказу та запобігання можливості відчуження.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в клопотанні доведено, що квартира АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення її відчуження, є необхідність в накладенні арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 309, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 01.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

10.03.2025