Справа № 496/6667/24
Провадження № 1-кп/496/296/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 24.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, внесене за №0000175 від 24.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні представник потерпілих, позицію якого підтримали потерпілі, заявив клопотання про призначення судових психологічних експертиз для встановлення змін в емоційному стані потерпілих, чи завдані їм страждання та встановлення розміру компенсації за спричинену шкоду. Виконання експертизи просив доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Інші учасники справи заперечували проти заявленого клопотання.

Вивчивши клопотання та його вимоги, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до такого.

Відповідно до положень ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Положеннями ч.2 ст. 242 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав обов`язкового проведення експертизи, до яких проведення судово-психологічної експертизи потерпілого не відноситься.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із п.п.6.1,6.3,6.4,6.9 розділу VI «Психологічна експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 №53/5 (в останній редакції) об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Для проведення психологічної експертизи (з огляду на вік підекспертної особи та виходячи з питань, поставлених перед експертом) експерту необхідно надати, зокрема: медичну документацію, характеристики, свідчення друзів, знайомих, родичів та інших людей, з якими підекспертна особа близько спілкувалася.

Разом з тим, заявляючи своє клопотання представник та й самі потерпілі, не надали суду будь-яких відомостей щодо спостереження потерпілих у психолога, які б відзначали певні зміни у їх психологічному стані та повну медичну документацію, свідчення друзів, знайомих, родичів з якими потерпілі близько спілкувалися.

До того ж, в судовому засіданні, потерпілими та їх представником не наведено доводів в підтвердження підстав, щодо обов`язкового призначення судово-психологічної експертизи.

Суд критично ставиться до твердження представника потерпілих про те, що висновок судової психологічної експертизи є єдиним доказом на підтвердження моральної шкоди, завданої потерпілим, оскільки це суперечить усталеній практиці Верховного Суду, відповідно до якої призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц.

Суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд повинен брати до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань.

Отже призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 2 статті 127 КПК передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За матеріалами справи вбачається, що потерпілі звернулися з цивільним позовом до суду, в рамках даного кримінального провадження та самостійно вже визначили розмір завданої їм моральної шкоди.

В силу вимог ч.1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження, що, як наслідок вплине на порушення прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.242,332,371,372, 376КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 24.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1