Дата документу 27.03.2025Справа № 554/3311/25
Провадження № 1-кс/554/4470/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначає, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поширення інформації про місце перебування спільних груп та екіпажів співробітників Полтавського обласного ТЦК та ГУНП в Полтавській області здійснюється окремими мешканцями Полтавського району через Інтернет-сервіс (мессенджер) «Viber», в якості адміністраторів (власників) та учасників груп.

В ході виконання доручення, в порядку ст.ст. 39-41 КПК України, оперативним підрозділом отримано інформацію, що до вказаної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який безпосередньо, через можливості власного аканту, зареєстрованого під мережевим ім`ям « ОСОБА_5 », поширює у чаті загальнодоступної Telegram-спільноті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » текстові повідомлення щодо місць знаходження спільних груп та екіпажів співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та ГУНП в Полтавській області, з метою інформування громадян, які підлягають військовому обліку та призову, для можливості їх ухилення від мобілізації.

Разом з цим, встановлено, що ОСОБА_4 , здійснює доступ до глобальної мережі Інтернет та адміністрування вищевказаного аккаунту через можливості мобільних терміналів, з використанням особистого мобільного телефону: та ПЕОМ, що встановлений за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

21.03.2025 року у період часу з 09 год. 55 хв. по 10 год 55 хв. за місцем проживання та реєстраці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «REDMI A2», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 .

Вищевказані речі визнані речовими доказами, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести огляд вищевказаних предметів та провести комп`ютерно-технічну експертизу мобільних телефонів та ноутбуку, оскільки вони можуть містити відомості, що не можуть бути виявлені слідчим самостійно, у зв`язку із чим будуть передані до експертної установи.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказане майно, що вилучене 21.03.2025 у ході обшуку за адресою: вул. Харківська, буд. 30, м. Полтава, Полтавської області.

З метою збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, прокурор просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, прокурор надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечував.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поширення інформації про місце перебування спільних груп та екіпажів співробітників Полтавського обласного ТЦК та ГУНП в Полтавській області здійснюється окремими мешканцями Полтавського району через Інтернет-сервіс (мессенджер) «Viber», в якості адміністраторів (власників) та учасників груп.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить батьку дружини ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , з метою виявлення та відшукання комп`ютерної техніки, засобів мобільного зв`язку, носіїв інформації та іншого обладнання, яке використовується ОСОБА_4 для виходу у всесвітню мережу Інтернет.

21.03.2025 року у період часу з 09 год. 55 хв. по 10 год 55 хв. за місцем проживання та реєстраці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «REDMI A2», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 .

21.03.2025 року слідчим було винесено постанову про визнання вилученого мобільного телефону речовим доказом.

Прокурором доведено, що мобільний телефон, що вилучений під час проведення обшуку від 21.03.2025 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучений, відповідно до протоколу обшуку від 21.03.2025 року мобільний телефон, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арештна майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «REDMI A2», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1