Номер провадження: 11-сс/813/318/25
Справа № 501/73/25 1-кс/501/26/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16 січня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000059, внесеного до ЄРДР 04 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку службового кабінету А341, що розташований на третьому поверсі адміністративної будівлі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, проведеного 09 січня 2025 року, а саме на:

-грошові кошти на загальну суму 11700 гривень номіналом по 500 гривень у кількості 23 купюри та 200 гривень у кількості 2 купюр, які в ході обшуку оглянуто, вилучено та поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327413;

-аркуш паперу з відміткою «Саракул 11700», який в ході обшуку оглянуто, вилучено та поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327421.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що грошові кошти у розмірі 11700 грн та аркуш паперу з відміткою «Саракул 11700», відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є доказом у кримінальному провадженні, оскільки, були ідентифіковані та передані свідку ОСОБА_9 та у подальшому передані ним підозрюваній.

У свою чергу відмовляючи у накладенні арешту на частину вилученого майна слідчий суддя зазначив, наступне:

-мобільний телефон, був детально оглянутий та сфотографований слідчим, що вбачається з наданого протоколу огляду предмета від 10 січня 2025 року, тобто відомості, які містяться у телефоні, і власне мають доказове значення, були слідчим зафіксовані (зокрема, переписка у месенджерах з особами - імовірними співучасниками кримінального правопорушення), а експертизи щодо телефону слідчим не призначалися;

- грошові кошти у розмірі 800 грн та 4800 грн, не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в матеріалах, доданих до клопотання відсутні, докази того, що ОСОБА_10 надавались будь-які інші грошові кошти, як неправомірна вигода, окрім грошових коштів у розмірі 11700 грн;

- залікова книжка на ім`я ОСОБА_9 та відомості обліку успішності студентів III курсу на 8 арк., посадової інструкції завідувача лабораторії від 2023 року, посадової інструкції завідувача лабораторії від 2019 року, збереження оригіналів вказаних документів у слідчого матиме наслідком зрив навчального процесу щодо певних студентів у Одеському національному технологічному університеті.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи на підставі наступного:

- вилучене майно під час обшуку є доказами вчинення кримінального правопорушення, оскільки були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні;

- протоколом огляду мобільного телефону марки «Samsung А24» встановлено також і інші епізоди злочинної діяльності ОСОБА_10 та, наразі, невстановлених посадових осіб Одеського національного технологічного університету, в інтересах яких діяла підозрювана, а також листування із свідком ОСОБА_11 , безпосередньо у якого ОСОБА_10 вимагала неправомірну вигоду;

- грошові кошти у сумі 800 гривень та грошові кошти в сумі 4800 гривень є ідентичними за номіналами грошовими коштами, які використовувались під час контрольованої передачі студентом ОСОБА_11 ОСОБА_10 неправомірної вигоди у розмірі 3 500 грн за безперешкодне складання ОСОБА_9 іспиту з предмету «Конфліктологія»;

- у заліковій книжці на ім`я ОСОБА_11 та відомості обліку успішності студентів III курсу містяться відомості щодо здачі студентом ОСОБА_11 іспиту з предмету «Конфліктологія», за який попередньо ОСОБА_10 вимагала та отримала неправомірну вигоду у розмірі 3 500 грн. Крім того, у вказаних документах містяться зразки почерку та відтворений підпис ОСОБА_10 та інших посадових осіб Одеського національного технологічного університету, які підлягають дослідженню, шляхом проведення почеркознавчих експертиз. Одночасно, вилучена в ході обшуку посадова інструкція завідувача лабораторії від 2023 року та посадова Інструкція завідувача лабораторії від 2019 року містять зразки підпису та почерку підозрюваної ОСОБА_10 та інших посадових осіб Одеського національного технологічного університету, які також підлягають дослідженню шляхом проведення почеркознавчих експертиз.

На підставі наведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині відмови у задоволені клопотання та постановити у цій частині нову ухвали, якою накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку службового кабінету А341, що розташований на третьому поверсі адміністративної будівлі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, проведеного 09 січня 2025 року, а саме:

-грошові кошти на загальну суму 11700 гривень номіналом по 500 гривень у кількості 23 купюри та 200 гривень у кількості 2 купюр, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327413;

-аркуш паперу з відміткою «Саракул 11700», який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327421;

-мобільний телефон марки Samsung A24 в корпусі рожевого кольору в силіконовому прозорому чохлі, який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ №7327422;

- грошові кошти в сумі 800 гривень, номіналом по 500 гривень у кількості 1 купюри, 200 гривень у кількості 1 купюри та 100 гривень у кількості 1 купюри, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № РSР3128559;

- грошові кошти в сумі 4800 гривень, номіналом 1000 гривень у кількості 1 купюри, 500 гривень у кількості 4 купюр, 200 гривень у кількості 7 купюр, 100 гривень у кількості 4 купюр, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № РSР3128560;

- залікова книжка на ім`я ОСОБА_9 та відомості обліку успішності студентів III курсу на 8 арк., яку поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327423;

- посадова інструкція завідувача лабораторії від 2023 р. на 7 арк. та посадова інструкція завідувача лабораторії від 2019 р. на 7 арк., які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327424.

Уважаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 , подав письмові заперечення.

За змістом заперечень посилається на те, що апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали слідчого судді від 16.01.2025 p., натомість доводи апеляційної скарги прокурора зведені тільки до незгоди з висновком слідчого судді. Окрім того, апеляційна скарга не містить конкретних фактів, які були б підтверджені належними та допустимим доказами чи хоча б давали обґрунтовану підозру вважати, що не накладення арешту на майно, про накладення якого просить прокурор, призведе до втрати, знищення та спотворення такого майна, приймаючи до уваги зазначене вбачається, що висновки прокурора, викладені в апеляційній скарзі, побудовані лише на припущеннях та домислах. Звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні не призначено будь-яких експертиз, тому й відсутні підстави, передбачені ч. 2 ст. 168 КПК України, для подальшого накладення арешту на вилучене під час обшуку у ОСОБА_10 майно. Також наголошує, що у ході проведення обшуку з гаманця ОСОБА_10 вилучено грошові кошти у розмірі 4800, 00 грн, які є особистими грошовими коштами ОСОБА_10 , а грошові кошти у розмірі 800,00 грн., які знаходилися в шафі кабінету, де проводився обшук, являються власністю кафедри, які використовуються на потреби кафедри.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя суду першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000059, внесеного до ЄРДР 04 грудня 2024 року, не у повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000059, внесене до ЄРДР 04 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотань слідчого, у невстановлену наразі досудовим слідством обставин, перебуваючи в місті Одесі, однак не пізніше 20 листопада 2024 року, завідувач лабораторії кафедри маркетингу, підприємництва і торгівлі Одеського національного технологічного університету ОСОБА_10 вступила в злочину змову зі службовими особами Одеського національного технологічного університету у тому числі Навчально-наукового інституту економіки, управління і бізнесу ім. Г.Е. Венштейна Одеського національного технологічного університету.

Відповідно до відведеної ролі пособника ОСОБА_10 , після створення службовими особами навчального закладу умов, за яких студентам вищого навчального закладу створено перешкоди під час складання іспитів, наслідком чого є відрахування із навчального закладу, повинна звертатися до таких студентів навчального закладу та повідомляти про необхідність передачі особисто через неї для службових осіб навчального закладу неправомірної вигоди за безперешкодне складання іспитів та уникнення відрахування з навчального закладу.

Так, у вересні 2024 року, більш точний час, в ході досудового розслідування встановити не вдалось у ОСОБА_9 виникли проблеми з навчанням, а саме зі складанням іспиту з предмету «Конфліктологія» у Навчально-науковому інституті економіки, управління і бізнесу ім. Г.Е. Венштейна Одеського національного технологічного університету.

З метою з`ясування порядку отримання допуску, проходження та складання іспиту з предмету «Конфліктологія», 20 листопада 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_9 звернувся до деканату Навчально-наукового інституту економіки, управління і бізнесу ім. Г.Е. Венштейна Одеського національного технологічного університету та в ході отримання відомостей щодо порядку проходження іспиту з предмету «Конфліктологія» співробітники деканату скерували ОСОБА_9 до службового кабінету ОСОБА_10 за № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112.

Надалі, з метою отримання повної інформації про законний порядок проходження екзамену з предмету «Конфліктологія», 20 листопада 2024 року більш точний час, в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_9 , прибувши до службового кабінету ОСОБА_10 за № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112 повідомив останній про наявні проблеми у навчанні, а саме про складність здачі екзамену за предметом «Конфліктологія» та висловив прохання ОСОБА_10 щодо роз`яснення ОСОБА_9 законного порядку проходження виказаного іспиту.

Того ж дня, 20 листопада 2024 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, діючи з корисливих мотивів та єдиним злочинним наміром незаконного збагачення, в ході розмови зі студентом ОСОБА_9 повідомила останньому для безперешкодного складання іспиту з предмету «Конфліктологія» ОСОБА_9 необхідно надавати особисто через неї для службових осіб навчального закладу Одеський національний технологічний університет неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4 000 грн за безперешкодну здачу іспиту з предмету «Конфліктологія», а також 11 600 грн за безперешкодне складення усієї сесії, погрожуючи у разі відмови відрахуванням із вищого навчального закладу.

Однак 03 грудня 2024 року ОСОБА_9 , розуміючи протиправність вимог ОСОБА_10 , діючої в інтересах службових осіб Одеського національного технологічного університету, звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину.

27 грудня 2024 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, діючи з корисливих мотивів та єдиним злочинним наміром незаконного збагачення, в ході розмови зі студентом ОСОБА_9 виказала останньому прохання надавати особисто через неї для службових осіб навчального закладу Одеський національний технологічний університет неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3 500 грн за безперешкодну здачу іспиту з предмету «Конфліктологія», погрожуючи у разі відмови відрахуванням із вищого навчального закладу.

Так, 30 грудня 2024 року, близько 11 год. 35 хв., перебуваючи у своєму службовому кабінеті № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, попередньо узгодивши зі студентом ОСОБА_9 дату його прибуття за допомогою месенджеру «Telegram», діючи в якості пособника за попередньою змовою з невстановленими наразі службовими особами Одеського національного технологічного університету ОСОБА_10 , особисто отримала від студента ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 3 500 грн за не вчинення службовими особами Одеського національного технологічного університету в інтересах ОСОБА_9 дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за: безперешкодне складання ОСОБА_9 іспиту з предмету «Конфліктологія» погрожуючи у разі відмови відрахуванням з вищого навчального закладу - Одеського національного технологічного університету.

Того ж дня, ОСОБА_10 , діючи за вказівкою невстановлених службових осіб Одеського національного технологічного університету, в ході розмови з ОСОБА_9 повідомила останньому про необхідність вирішення ОСОБА_9 питання щодо складення ним іспитів, заліків та курсових робіт ІІ семестру 2025 навчального року та проінформувала про подальше надання нею інструкцій дій ОСОБА_9 стосовно безперешкодного складення майбутньої сесії засобами мобільного зв`язку.

07 січня 2025 року, близько 11 год. 13 хв., попередньо узгодивши дату та час прибуття з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, діючи з корисливих мотивів та єдиним злочинним наміром незаконного збагачення, в ході розмови зі студентом ОСОБА_9 виказала останньому прохання надати особисто через неї для службових осіб навчального закладу Одеський національний технологічний університет чергову частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 11 700 грн за безперешкодне складення ОСОБА_9 іспитів, заліків та курсових робіт ІІ семестру 2025 навчального року, погрожуючи у разі відмови відрахуванням з вищого навчального закладу - Одеського національного технологічного університету та повідомила останнього про необхідність її завчасного інформування щодо дати та часу прибуття до неї з черговою частиною неправомірної вигоди для себе та службових осіб навчального закладу.

В подальшому, розуміючи протиправність своїх вимог та злочинність намірів, діючи в якості пособника для невстановлених наразі досудовим слідством службових осіб навчального закладу Одеського національного технологічного університету 09 січня 2025 року, близько 10 год. 55 хв., перебуваючи в своєму службовому кабінеті № А-341, що розташований на третьому поверсі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112 отримала від студента ОСОБА_9 чергову частину неправомірної вигоди у сумі 11 700 грн за не вчинення службовими особами відділу, в інтересах ОСОБА_9 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, а саме: за безперешкодне складення ОСОБА_9 іспитів, заліків та курсових робіт ІІ семестру 2025 навчального року, погрожуючи у разі відмови відрахуванням з вищого навчального закладу - Одеського національного технологічного університету.

У вказаному кримінальному провадженні 09 січня 2025 року, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук іншого володіння особи службового кабінету А341, що розташований на третьому поверсі адміністративної будівлі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 112, який перебуває у володінні ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено майно, а саме:

-грошові кошти на загальну суму 11700 гривень номіналом по 500 гривень у кількості 23 купюри та 200 гривень у кількості 2 купюр, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327413;

-аркуш паперу з відміткою «Саракул 11700», який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327421;

-мобільний телефон марки Samsung A24 в корпусі рожевого кольору в силіконовому прозорому чохлі, який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ №7327422;

- грошові кошти в сумі 800 гривень, номіналом по 500 гривень у кількості 1 купюри, 200 гривень у кількості 1 купюри та 100 гривень у кількості 1 купюри, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № РSР3128559;

- грошові кошти в сумі 4800 гривень, номіналом 1000 гривень у кількості 1 купюри, 500 гривень у кількості 4 купюр, 200 гривень у кількості 7 купюр, 100 гривень у кількості 4 купюр, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № РSР3128560;

- залікова книжка на ім`я ОСОБА_9 та відомості обліку успішності студентів III курсу на 8 арк., яку поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327423;

- посадова інструкція завідувача лабораторії від 2023 р. на 7 арк. та посадова інструкція завідувача лабораторії від 2019 р. на 7 арк., які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327424.

10 січня 2025 року слідчим винесено постанову про визнання виявленого та вилученого майна речовим доказам.

У подальшому, 10 січня 2025 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їх службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Мотивуючи клопотання, слідчий просив накласти арешт на речі, які були виявлені та вилучені у ході обшуку службового кабінету А341, що розташований на третьому поверсі адміністративної будівлі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, проведеного 09 січня 2025 року, оскільки вони зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та їх арешт необхідний для проведення подальшого досудового розслідування, тобто з метою збереження речових доказів.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про те, що мобільний телефон, був детально оглянутий слідчим, тобто відомості, які містяться у телефоні, і власне мають доказове значення, були слідчим зафіксовані, не є слушним.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (частина 2 статті 168 КПК).

Згідно з протоколом обшуку від 09 січня 2025 року (а.с.33-39) під час обшуку виявлено мобільний телефон марки Samsung A24, який захищений системою логічного захисту, а саме встановлений код-пароль, тобто, орган досудового розслідування має виправдану потребу у утриманні цього пристрою для розкриття змісту інформації та відомостей, що у ньому може міститися. У свою чергу, зі змісту протоколу огляду від 10 січня 2025 року (а.с.80-103) убачається, що інформація, яка міститься на мобільному телефоні, може мати суттєве значення для досудового розслідування. Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до копії постанови від 16 січня 2025 року слідчий призначив комп`ютерно-технічну експертизу, з метою копіювання наявної в ньому інформації та для встановлення можливості відновлення видаленої інформації, належної до обставин кримінального провадження.

Зазначені обставини обумовлюють необхідність детального дослідження вмісту вилученого електронного носія інформації та більш тривалого його утримання і збереження органом досудового розслідування.

Також не є слушним посилання слідчого судді на те, що арешт залікової книжки на ім`я ОСОБА_9 та відомості обліку успішності студентів III курсу на 8 арк., посадової інструкції завідувача лабораторії від 2023 року, посадової інструкції завідувача лабораторії від 2019 року, матиме наслідком зрив навчального процесу щодо певних студентів у Одеському національному технологічному університеті.

У § 44 рішення Lavrechov v. the Czech Republic від 20.06.2013 (заява № 57404/08) ЄСПЛ наголошує, що для того щоб втручання було сумісним із положенням першого речення частини першої статті 1 Протоколу № 1, воно повинно бути законним, задля загального (суспільного) інтересу та пропорційним, тобто воно повинно мати «справедливий баланс» між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., зокрема, Beyeler v. Italy, заява № 33202/96, § 107, та Gladysheva v. Russia, заява № 7097/10, 06.12.2011, § 75). Оцінюючи пропорційність втручання, суд повинен враховувати, з одного боку, важливість переслідуваної мети, а з іншого тягар, який покладається на заявника, включаючи характер втручання, поведінку заявника та поведінку органів державної влади (див. Yildirim v. Italy, заява № 38602/02, та Forminster Enterprises Limited v. Czech Republic, заява № 38238/04, 09.10.2008, § 75).

Апеляційний суд погоджується із твердженнями апеляційної скарги прокурора, що вилучені документи мають суттєве значення для досудового розслідування та є речовими доказами у кримінальному провадженні, адже, зазначені речі безпосередньо стосуються обставин вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у межах цього кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд оцінює ступінь втручання у право мирного володіння майном як пропорційний з урахуванням потреб кримінального провадження та його суспільного інтересу з огляду на такі обставини: суспільного інтересу у цій справі обумовлений необхідністю ефективного розслідування можливого тяжкого корупційного злочину; тимчасовий характер позбавлення можливості володіння та користування майном, який обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого статтею 174 КПК України, з огляду на потребу з`ясуванні додаткових обставин засобами кримінального процесу.

Заперечення сторони захисту про те, що апеляційна скарга не містить конкретних фактів, які були б підтверджені належними та допустимим доказами, чи хоча б давали обґрунтовану підозру вважати, що не накладення арешту на майно призведе до втрати, знищення та спотворення такого майна, не спростовує версію сторони обвинувачення про відповідність вилученого під час обшуку майна критеріям речових доказів та їх можливість мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що грошові кошти у розмірі 800 грн та 4800 грн, не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки ознак кримінального походження вказаних грошових коштів з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді в оскаржуваній частині та постановлення нової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16 січня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000059, внесеного до ЄРДР 04 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку службового кабінету А341, який розташований на третьому поверсі адміністративної будівлі Одеського національного технологічного університету за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112, проведеного 09 січня 2025 року, а саме:

-грошові кошти на загальну суму 11700 гривень номіналом по 500 гривень у кількості 23 купюри та 200 гривень у кількості 2 купюр, які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327413;

-аркуш паперу з відміткою «Саракул 11700», який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327421;

-мобільний телефон марки Samsung A24 в корпусі рожевого кольору в силіконовому прозорому чохлі, який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено до полімерного сейфпакету НПУ №7327422;

- залікова книжка на ім`я ОСОБА_9 та відомості обліку успішності студентів III курсу на 8 арк., яку поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327423;

- посадова інструкція завідувача лабораторії від 2023 р. на 7 арк. та посадова інструкція завідувача лабораторії від 2019 р. на 7 арк., які поміщено до полімерного сейфпакету НПУ № 7327424.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4