ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7194/22 Номер провадження 11-кп/814/370/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000539за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, особа з інвалідністю 3-ї групи, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.345 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 755,12 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

05 червня 2022 року близько 08 години обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Рилєєва, 49/51, в м. Харкові, неодноразово висловлювався у грубій нецензурній формі у бік співробітників поліції - поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 та поліцейського взводу №1 роти №1 цього ж батальйону ОСОБА_11 , які були одягнені у формений одяг (однострій) з шевронами підрозділу поліції та проїжджаючи по вказаній вулиці зупинились для припинення протиправних дій ОСОБА_8 , який в спідній білизні погрожував ножем оточуючим.

При цьому ОСОБА_8 погрожував спричинити тілесні ушкодження та вбити цих співробітників поліції, розмахуючи ножем.

На повторні неодноразові попередження з боку поліцейських про намір застосування зброї і вимог припинення правопорушення обвинувачений не реагував, продовжував погрози, у зв`язку з чим з метою припинення його противоправних дій, в порядку статей 42-46 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейськими були застосовані заходи примусу у вигляді застосування вогнепальної зброї, фізичної сили та кайданки до ОСОБА_8 в результаті чого правопорушення було припинено.

Цього ж дня близько 07 год. 50 хв. ОСОБА_8 , не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, взяв за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , ніж, який відноситься до категорії клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії та виготовлений саморобним способом, і незаконно його носив до моменту вилучення під час проведення огляду місця вчинення кримінального правопорушення за адресою: м. Харків, вул. Рилєєва, буд.49/51.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст.345, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вважає невмотивованим посилання суду на активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 .

Зазначає, що судом не в повній мірі враховані дані, що характеризують особу обвинуваченого та характер вчинених ним протиправних дій.

Наголошує, що ОСОБА_8 не працює, розлучений, фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без ізоляції від суспільства, раніше двічі засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, проте не шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність.

У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що застосування щодо ОСОБА_8 інституту звільнення від відбування покарання не досягне мети виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Зауважує, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що сам факт щирого каяття не є підставою для застосування ст.75 КК України, а характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.345 та ч.2 ст.263 КК України в апеляційній скарзі не заперечуються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65, ч.2 ст.50 та ч.1 ст.70 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу ОСОБА_8 , є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та ніким не оспорюється.

Водночас доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є обґрунтованими.

Згідно зі ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приписами п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд обґрунтував своє рішення ставленням обвинуваченого до вчиненого, належною процесуальною поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, а також тим, що він на підставі ст.89 КК України є таким, що не має судимості.

Разом з тим, пославшись на ці обставини, суд не врахував належним чином, як того вимагають положення ст.75 КК України, суспільну небезпечність погроз убивством та насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також незаконного поводження з холодною зброєю та конкретні обставини справи.

Так, місцевий суд залишив поза увагою, що лише застосування зброї поліцейськими дозволило припинити злочинні дії обвинуваченого.

Не врахував місцевий суд і те, що злочини ОСОБА_8 вчиняв у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням холодної зброї, на вулиці міста поблизу багатоквартирного житлового будинку, при цьому створюючи реальну загрозу заподіяння шкоди для оточуючих людей.

Отже, висновки суду про те, що в даному випадку ставлення обвинуваченого до вчиненого та його належна процесуальна поведінка є однією з підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, є непереконливими.

Крім того, посилаючись у своєму рішенні на активне сприяння ОСОБА_8 розкриттю злочину, місцевий суд не зазначив, у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

В даному випадку визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, про що слушно наголошує прокурор в апеляційній скарзі.

Обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі і на дані про особу обвинуваченого, який хоча і є на підставі ст.89 КК України таким, що не має судимості, проте неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, проте належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив нові умисні злочини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст.75 КК України.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Виходячи з положень ст.65, ст.50, ч.1 ст.70 КК України, призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі на строк, визначений судом першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, - 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засудити ОСОБА_8 на 2 роки позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Початок строку покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 .

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4