Справа № 752/3670/25
Провадження № 1-кс/752/1679/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 , на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про зміну підозри у кримінальному провадженні за № 0000131 від 04.01.2025,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , подана в порядку ст. 303 КПК України, у якій скаржник просить: скасувати постанову від 10.02.2025 про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного (про зміну повідомлення про підозру) у кримінальному провадженні за №0000131 від 04.01.2025; зобов`язати слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 повторно розглянути відповідне клопотання та винести вмотивоване та обґрунтоване рішення в порядку ст. 220 КПК України.

Перевіривши матеріали поданої скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Главою 26 КПК України, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування. Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні ними своїх повноважень під час досудового розслідування, які передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України.

На досудовому провадженні, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню, відповідно до зазначеної норми КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах, встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

У той же час, належне процесуальне реагування полягає у виконанні слідчим процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі - вмотивованої постанови.

05.02.2025 ОСОБА_2 звернувся до слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 з клопотанням про зміну підозри у кримінальному провадженні № 0000131 від 04.01.2025.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ОСОБА_3 від 10.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання.

Про результати розгляду клопотання повідомлено особу, яка заявила клопотання.

Отже, слідчий не допустив бездіяльності, яка б підпадала під ознаки, перелічені у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, та могла бути оскаржена скаржником.

Пунктом 7 ч.1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

В Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому. З огляду на зазначене слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження, якщо скарга зумовлена прийняттям постанови про відмову у проведенні дій, які не можуть бути віднесені до категорії слідчих (розшукових).

Як встановлено вище, ОСОБА_2 звернувся до слідчого з клопотанням про зміну підозри, що не є слідчою (розшуковою) дією, негласною слідчою (розшуковою) дією.

З наведеного вбачається, що подана скарга не підпадає під випадки оскарження рішення слідчого, що перелічені також і у п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Визначений ст. 303 КПК України перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача і прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, є вичерпним і розширеному застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі наведеного вище, враховуючи те, що у даній скарзі фактично оскаржується рішення слідчого, яке не підлягає оскарженню, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з розгляду даної скарги.

Керуючись статтями 303, 304, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження з розгляду скарги ОСОБА_2 , на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про зміну підозри у кримінальному провадженні за № 0000131 від 04.01.2025.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (паяти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1