КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/688/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року задоволено клопотання старшої слідчої в особливо важливих справах Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000174 від 31.01.2024 та накладено арешт на майно, яке вилучене 30.08.2024 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: відеокодер S/N:2D01A73PAEU5097 та безперебійний акумулятор живлення «Full Energy», Model: BBGP-123, S/N: BBGP-3, мобільний телефон Iphone 15 pro, ємністю 128 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , яке фактично перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання старшої слідчої в особливо важливих справах Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000174 про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 , як власник вилученого майна та законний представник неповнолітніх потерпілих не погоджується із оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Апелянт вказує на те, щоа ні оскаржувана ухвала, а ні (імовірно) клопотання прокурора, а ні (імовірно) постанова слідчого не містять вказівки на те, якому конкретно критерію передбаченому ст. 98 КПК України відповідають речі вилучені 30.08.2024 під час обшуку, проведеного в квартирі ОСОБА_6 ; в оскаржуваній ухвалі до того ж відсутній висновок та його належне вмотивування про можливість використання вилученого у ОСОБА_6 майна, як доказів у кримінальному провадженні № 0000174.

Наявність постанови про визнання майна речовим доказом, не призводить до автоматичного визнання певних предметів, про які в ній йдеться, речовими доказами, оскільки КПК України не передбачає винесення постанови слідчим або прокурором як передумову визнання того чи іншого об`єкта речовим доказом. Останній може набути такого статусу лише тоді, коли він відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. У постанові слідчого від 02.10.2024 та в оскаржуваній ухвалі не зазначено, яким конкретно ознакам речового доказу (із наведеного у ст. 98 КПК України переліку) відповідає вилучене майно.

Також апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2024 про дозвіл на проведення обшуку не містила будь-яких конкретизованих за певними ознаками властивостей електронних інформаційних систем або їх частин та мобільних терміналів (колір, марка, модель, серійний номер електронної техніки тощо), а тому вищезазначене майно належить до категорії тимчасово вилученого.

Однак, не зважаючи на положення абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, сторона обвинувачення звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на таке майно не через 48 годин після проведення обшуку, тобто не пізніше 02.09.2024, а лише у жовтні 2024 року, після направлення до слідчого клопотання про повернення такого майна.

Обставини несвоєчасного звернення (з порушенням 48-годинного строку) до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не були належним чином перевірені слідчою суддею, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, завдяки якому право власності ОСОБА_6 продовжує обмежуватись.

Крім того апелянт зазначає, що всупереч положень ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, розглянуто судом без виклику та участі власника тимчасово вилученого майна - ОСОБА_6 . Такий розгляд призвів до неповноти судового розгляду, оскільки власниця майна була позбавлена можливості заперечувати проти клопотання сторони обвинувачення про арешт майна та права на подання суду своїх доказів і доведення їх переконливості, а також наведення власних доводів та аргументів на захист своїх прав.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що постановлена за результатами судового розгляду ухвала, ОСОБА_6 не направлялась. Про арешт свого майна вона дізналась з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua), де 11.11.2024 була оприлюднена електронна оскаржуваної ухвали. Лише 20.11.2024, він, як представник ОСОБА_6 звернувся до канцелярії Печерського районного суду м. Києва із заявою про отримання копії ухвали про арешт майна, а 29.11.2024 він її отримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останній підтримав з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, які викладені в клопотанні представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000174 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 08.04.2024 невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за допомогою встановленого раніше додатку «Telegram» розмістила на загальнодоступному Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 відеофайли порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, на яких зафіксовано особу чоловічої статі, яка вчиняє певні маніпуляції зі статевими органами неповнолітніх дівчинки та хлопчика.

У ході огляду указаних відеофайлів установлено, що кожен кадр відеозаписів має однакові реквізити: у лівому нижньому куті екрану напис: «ІНФОРМАЦІЯ_7» або «ІНФОРМАЦІЯ_8», що відповідає кімнатам кожного з дітей, а також зверху екрану встановлені дата та час відеозапису.

Органом досудового розслідування встановлено особу, яка може бути причетна до вчинення розпусних дій, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та особу малолітніх дівчинки та хлопчика, щодо яких було вчинено фізичне та інтелектуальне розбещення, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

30.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2023 у справі № 757/36854/24-к проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол.

У ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: відеокодер S/N:2D01A73PAEU5097 та безперебійний акумулятор живлення «Full Energy», Model: BBGP-123, S/N: BBGP-3, які поміщено до сейфпакету «Національна поліція України» № KIV6121439. Крім того, виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 15 pro, ємністю 128 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , які поміщено до сейфпакету «Національна поліція України» № ISR0012963.

На виконання доручення слідчого в період з 25.09.2024 по 27.09.2024 оперуповноваженим ДКП НП України проведено огляди вилученого в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майна.

У ході проведення указаних оглядів встановлено, що інформація, яка міститься на них становить інтерес для досудового розслідування має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

02.10.2024 указані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000174 від 31.01.2024, про що винесено відповідну постанову.

29.10.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000174 від 31.01.2024, вказавши, що з метою збереження майна щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення та з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, та позбавить сторону обвинувачення можливості отримати докази, які мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

30.10.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене 30.08.2024 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: відеокодер S/N:2D01A73PAEU5097 та безперебійний акумулятор живлення «Full Energy», Model: BBGP-123, S/N: BBGP-3, мобільний телефон Iphone 15 pro, ємністю 128 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , яке фактично перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва зазначених вимог закону дотримався.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000174 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов обґрунтованого висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України, тобто, вказане нерухоме майно є доказом злочину - матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а відтак з метою запобігання можливості його подальшої передачі та відчуження, а також незаконного використання та перетворення зважаючи на характер вчинення протягом тривалого часу тотожних злочинів членами злочинного угрупування, а також з метою забезпечення його збереження наявні достатні підстави та мета для арешту цього майна.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 10 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 02.10.2024 відеокодер S/N:2D01A73PAEU5097 та безперебійний акумулятор живлення «Full Energy», Model: BBGP-123, S/N: BBGP-3, мобільний телефон Iphone 15 pro, ємністю 128 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні /а.с. 49-51/.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, або ненастання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Щодо доводів апелянта, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2024 про дозвіл на проведення обшуку не містила будь-яких конкретизованих за певними ознаками властивостей електронних інформаційних систем або їх частин та мобільних терміналів (колір, марка, модель, серійний номер електронної техніки тощо), а тому вищезазначене майно належить до категорії тимчасово вилученого. Однак, не зважаючи на положення абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, сторона обвинувачення звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на таке майно не через 48 годин після проведення обшуку, тобто не пізніше 02.09.2024, а лише у жовтні 2024 року, після направлення до слідчого клопотання про повернення такого майна, колегія суддів зазначає наступне.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2024 надано дозвіл на проведення обшуку, з метою виявлення та вилучення, зокрема і мобільних телефонів /а.с.8-9/.

Крім того, з протоколу обшуку від 30.08.2024 не вбачається зауважень власника майна та його захисника, щодо надання безперешкодного доступу до вилученого майна.

Відтак, колегія суддів не погоджується із твердженнями апелянта, що відеокодер S/N:2D01A73PAEU5097 та безперебійний акумулятор живлення «Full Energy», Model: BBGP-123, S/N: BBGP-3, мобільний телефон Iphone 15 pro, ємністю 128 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , є тимчасово вилученим майном, оскільки його вилучено на підставі ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, та відповідно прокурором не порушено строк на подачу клопотання про арешт майна.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4