Справа № 458/971/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

а також сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілої особи

Турківської міської ради Самбірського району

Львівської області ОСОБА_7 ,

представника потерпілої особи

Львівської обласної ради ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 31.01.2023 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радич Турківського району Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, пенсіонера, вдівця, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дитину І групи інвалідності, не є особою з інвалідністю, проходив військову службу, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , в період з 2012 року по 2021 рік (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), реалізуючи злочинний намір, діючи всупереч вимог ст.ст. 56, 81, 83, 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 375 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою здійснення будівництва будівель релігійного призначення, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав набуття права на землю, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю та її державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, залучивши сторонніх осіб, які не були обізнані щодо протиправних дій останнього, організував та здійснив незаконне будівництво, на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 1,2305 га комунальної власності, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: урочище «Лани», с. Радич, вул. Ростока, Самбірського району Львівської області (колишня територія Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, на даний час належить Турківській міській раді Самбірського району) наступних капітальних об`єктів:

- одноповерхова будівля розмірами 49050 мм. х 6820 мм., із дворівневим двохскатним дахом, покритим металопрофілем, стіни виконані із кам`яних матеріалів без фасадного покриття (умовна назва монахський корпус);

- двоповерхова будівля розмірами 7300 мм. х 10680 мм., із двохскатним дахом, покритим металопрофілем, стіни виконані із кам`яних матеріалів без фасадного покриття, частина-будівлі виконана із дерев`яних пиломатеріалів (умовна назва - гостинниця);

- трьохповерхова будівля прямокутної форми розмірами 5330 мм. х 5300 мм., із двохрівневим чотирьохскатним дахом, покритим металевими листами, на коньку якого розташований купол із хрестом золотистого кольору, стіни виконані із кам`яних матеріалів із фасадним покриттям (умовна назва - дзвіниця);

- одноповерхова будівля розмірами 11100 мм. х 7400 мм., із дахом складної форми, в якому переважає двохскатна форма, побудованим із металопрофілю, на якому присутні два куполи із хрестами золотистого кольору, зовнішні стіни виконані із кам`яних матеріалів без фасадного покриття (умовна назва церква св. Кирила і Мефодія);

- а також організував незаконне будівництво, на самовільно зайнятій земельній ділянці лісогосподарського призначення площею 0,4831 га комунальної власності Львівської обласної ради, що знаходиться у виділі №41, кварталі №25 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс», одноповерхової будівлі розмірами 16800 мм. х 9620 мм., із двохскатним дахом, покритим металопрофілем, на якому збудовано три куполи із хрестами золотистого кольору, зовнішні стіни виконані із кам`яних матеріалів без фасадного покриття (умовна назва каплиця св. Івана Богослова).

Рішенням Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області № 194 від 24.05.2007 «Про надання дозволу на попередній вибір земельної ділянки під будівництво монастиря-скита» надано дозвіл ОСОБА_5 на попередній вибір земельної ділянки під будівництво Свято-Кирило-Мефодіївського монастиря-скита площею 0,15 га в урочищі «Лани». При цьому, цим рішенням сільської ради зобов`язано ОСОБА_5 отримати погодження від органів земельних ресурсів, природно-охоронних органів, санітарно-епідеміологічних органів, органів архітектури, а також суворо заборонено будівництво монастиря без проекту відведення земельної ділянки.

Вказаними незаконними діями потерпілим Турківській міській раді Самбірського району Львівської області та Львівській обласній раді заподіяно шкоду у вигляді незаконного будівництва будівель на самовільно зайнятих земельних ділянках комунальної власності.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Cуду пояснив, що ним дійсно зайнято земельну ділянку по вул. Ростока, с.Радич, Самбірського району Львівської області (колишня територія Ільницької сільської ради Турківського ДЛГП «Галсільліс»), оскільки така ділянка належала ще його батьку. Будівництво на вказаній земельній ділянці розпочав його батько ще у 80-х роках, було збудовано капличку, гараж та господарські споруди. В с. Радич Турківського району Львівської області не було цвинтаря, то батько віддав свій город для облаштування цвинтаря та землю після смерті заповів православній церкві. Вказав, що він звертався в Ільницьку сільську раду Турківського району Львівської області для оформлення відповідних документів та 24.05.2007 отримав рішення сільської ради «Про надання дозволу на попередній вибір земельної ділянки під будівництво монастиря-скита», яким ОСОБА_5 зобов`язано отримати погодження від інших державних органів, а також суворо заборонено будівництво монастиря без проекту відведення земельної ділянки, проте він, розуміючи необхідність звернення до державних органів для отримання відповідних дозвільних документів й те, що це займе тривалого часу, вчиняв дії щодо подальшого будівництва будівель. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати та призначити мінімальну межу нижчої міри покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Витрати за проведення експертиз на суму 39842 грн оплатив добровільно.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Представник потерпілої особи Турківської міської ради Самбірського району Львівської області просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити міру покарання, зазначену прокурором.

Представник потерпілої особи Львівської обласної ради просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити міру покарання, зазначену прокурором.

Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник прокурор, потерпілі особи не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України та процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів та характеризуючих даних обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, його вина повністю та об`єктивно доведена доказами, які стороною обвинувачення та захисту не оспорюються та визнаються допустимими та належними.

Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи сторони обвинувачення, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, які виразились у самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання,суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, та конкретні обставини його вчинення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості скоєного, особу винного, який визнав свою вину та розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не судимий, на обліку в КНП «Турківська центральна міська лікарня» в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та дитину І групи інвалідності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, відповідно до дискреційних повноважень суду, дотримуючись принципів законності і верховенства права, враховуючи позицію прокурора, представників потерпілих та обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено та клопотання щодо обрання такого обвинуваченому сторонами кримінального провадження не заявлялось, тому суд дійшов переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1250 (одна двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 21 250 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_9