ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001667 від 04.12.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 01.08.2018 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127 - 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 20.11.2024 приблизно о 17 годині 40 хвилин, орендував у потерпілої ОСОБА_6 на три ночі квартиру АДРЕСА_3 , отримавши до неї відкритий доступ.

У проміжок часу з 20.11.2024р. по 22.11.2024р., більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме телевізора марки «LG» моделі «42LN540V» чорного кольору, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_6 та знаходився у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 .

Надалі, в той же проміжок часу та в тому ж місці, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та його злочинні дії залишаються непомітними для потерпілого та сторонніх осіб і носять таємний характер, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, заволодів телевізором марки «LG» моделі «42LN540V» чорного кольору, тим самим викрав майно.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном, а саме телевізором марки «LG» моделі «42LN540V» чорного кольору, на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4 444 гривень 26 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаялася у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, покарання просила призначити на розсуд суду.

За вище вказаними обставинами, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, які зрозумілі всім учасникам процесу, та за їх заяв про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна вчиненій в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена в умовах воєнного стану.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченої яка є особою у віці 23 років, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, військовослужбовець, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 - відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених правопорушень, особи обвинуваченої, щирого каяття обвинуваченої у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обставини що обтяжує злочин та наявність кількох пом`якшуючих обставин, наявність міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на свою користь суми матеріальної шкоди у розмірі 4444 грн. 26 коп. - підлягають повному задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнала розмір цивільного позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі: мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 14 Pro Мах», фіолетового кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з вставленою сім-картою оператора «Лайфсел» з номером НОМЕР_4 - вважати повернутими законному власнику, потерпілій ОСОБА_6 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів, і обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.01.2025 року із визначенням розміру застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151,400 грн.

У зв`язку із застосуванням звільнення від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком до обвинуваченого ОСОБА_4 суд прийняв рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

У випадку направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання за даним вироком, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати йому до строку відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням за період з 20.01.2025 року по 10.03.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 /один/ рік, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

Строк випробування ОСОБА_4 а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 10 березня 2025 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, у разі скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, у строк покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 20.01.2025 року по 10.03.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на свою користь суми матеріальної шкоди у розмірі 4444 грн. 26 коп.- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 суми майнової шкоди у розмірі 4444 грн. 26 коп.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 14 Pro Мах», фіолетового кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з вставленою сім-картою оператора «Лайфсел» з номером НОМЕР_4 - вважати повернутими законному власнику, потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту ухвалення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1