Провадження № 1-кс/331/226/2025
Справа № 331/275/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого судді про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13 січня 2025 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського 29 ударив один раз правою рукою у грудну клітину потерпілого ОСОБА_5 після чого лівою рукою заволодів сумкою чорного кольору в котрій знаходилось майно потерпілого ОСОБА_5

13.01.2025 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

1. Посвідчення водія, медичне посвідчення водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аркуши з записами, візитниця.

2. Мобільний телефон «Oulkitel» (заблокований) в корпусі чорного-зеленого кольору.

3. Сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові.

13.01.2025 слідчим під час затримання в порядку ст. 208 КПК України в ході огляду у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено

1. Купюра 100 гривень УС7772936 та 200 гривень ГД6103133;

2. Картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3. Чек ТОВ «АТБ-маркет».

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені речі, а саме посвідчення водія, медичне посвідчення,водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аркуши з записами, візитниця, сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові, мобільний телефон «Oulkitel», картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, призначення судових експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речі.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також збирання доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході проведення огляду місця події майно, а саме посвідчення водія, медичне посвідчення,водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аркуши з записами, візитниця, сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові, мобільний телефон «Oulkitel», картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути клопотання без її участі, та його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Захисник особи, яка є власником вилученого майна в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути клопотання без її участі, та винести рішення на розсуд суду.

Матеріалами справи встановлено, що СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході розслідування встановлено, що 13 січня 2025 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського 29 ударив один раз правою рукою у грудну клітину потерпілого ОСОБА_5 після чого лівою рукою заволодів сумкою чорного кольору в котрій знаходилось майно потерпілого ОСОБА_5

13.01.2025 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

1. Посвідчення водія, медичне посвідчення водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аркуші з записами, візитниця.

2. Мобільний телефон «Oulkitel» (заблокований) в корпусі чорного-зеленого кольору.

3. Сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові.

13.01.2025 слідчим під час затримання в порядку ст. 208 КПК України в ході огляду у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено

1. Купюра 100 гривень УС7772936 та 200 гривень ГД6103133;

2. Картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3. Чек ТОВ «АТБ-маркет».

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Слідчий просить накласти арешт на посвідчення водія, медичне посвідчення водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є особистими документами особи та не містять слідів кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 6 ст. 100 КПК України таке майно підлягає поверненню власнику (законному володільцю).

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що в іншій частині клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є - збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( ч.2 ст. 170 КПК).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по відношенню до зазначеного майна, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

На підставі пояснень слідчого та матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події 13.01.2025 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 31, та 13.01.2025 слідчим під час затримання в порядку ст..208 КПК України в ході огляду у ОСОБА_4 , а саме: купюра 100 гривень УС7772936 та 200 гривень ГД6103133; картка «Приватбанк» № 5168-7451 -4281 -0909; чек ТОВ «АТБ-маркет»; аркуші з записами, візитниця; мобільний телефон «Oulkitel» (заблокований) в корпусі чорного-зеленого кольору; сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові, є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначений мобільний телефон є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, оскільки у випадку його приховування, пошкодження чи розпорядження ним, можуть настати вкрай негативні наслідки.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 117, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події 13.01.2025 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 31, та 13.01.2025 слідчим під час затримання в порядку ст..208 КПК України в ході огляду у ОСОБА_4 , а саме: купюра 100 гривень УС7772936 та 200 гривень ГД6103133; картка «Приватбанк» № 5168-7451 -4281 -0909; чек ТОВ «АТБ-маркет»; аркуші з записами, візитниця; мобільний телефон «Oulkitel» (заблокований) в корпусі чорного-зеленого кольору; сумка чорного кольору, сумка зеленого кольору з тканини, навушники «Носо» бездротові.

В іншій частині заявленого клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого майно, вилучене 13.01.2024 під час огляду місця події 13.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія, медичне посвідчення водія, військовий квиток, УБД на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1