Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4714/24
У Х В А Л А

27.02.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000406 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що 16.08.2024 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , в ході розгляду клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , по матеріалам кримінального провадження № 0000406 від 04.07.2024 року, було накладено арешт на особисті грошові кошти заявника в сумі 500 доларів США та 36 300 гривень. Станом із 04.07.2024 року по день звернення до суду, заявнику підозру органом досудового розслідування у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлено, а вилучені від нього грошові кошти ніякого відношення до даного кримінального правопорушення не мають, подальше їх зберігання призведе до пошкодження.

Заявник у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання клопотання та розгляд клопотання у його відсутність.

Старший слідчий ОСОБА_3 в судоовму засіданні проти клопотання заявника заперечив та пояснив, що матеріали кримінального провадження витребувані для вивчення до ГУНП в Закарпатській області.

Заслухавши пояснення сташого слідчого, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні у провадженні СВ Відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000406 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

16.08.2024 ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області накладено арешт на речові докази, а саме: грошові кошти в сумі 500 доларів США та 36 300 гривень, які упаковано в спец пакет WAR0003359 та які вилучено в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів та проведення слідчих дій.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь- якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтере су суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності [6; 7; 8; 9; 10].

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Утримання грошових коштів, що належать заявнику стороною обвинувачення тривалий час перешкоджає власнику у можливості розпоряджатися грошовими коштами.

У даному кримінальному провадженні процесуальний статус заявника не визначено, підозру йому не повідомлено.

07.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було підготоване «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», викладене у формі Роз`яснення, у пп. 2 п. 2.6. якого йдеться про наступне: «щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК.) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні не повідомлено про підозру».

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього кодексу; 4) у разі скасування арешту.

На підставі наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна слід скасувати, а вилучені грошові кошти повернути заявнику, як законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Виноградіввського районного суду Закарпатської області від 16.08.2024 на грошові кошти в сумі 500 доларів США та 36 300 гривень, які упаковано в спец пакет WAR0003359 та вилучено в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

Грошові кошти в сумі 500 доларів США та 36 300 гривень повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як законному володільцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1