Провадження по справі № 1-кп/367/977/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000604 від 16.07.2024 та за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мотигіно, Красноярського краю, російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Навідник-оператор 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старший солдат ОСОБА_7 , 16.07.2024 приблизно о 17 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 не маючи відкритої в законному порядку категорії «В» на право керуванням легковими транспортними засобами та здійснюючи рух по вул. Ярова поблизу будинку №69 в смт. Гостомель Бучанського району Київської області в напрямку вул. Свято-Покровська з перевищенням дозволенної швидкості на даному відрізку дороги, діючи необережно, у порушення вимог ст. ст. 4, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 14, 16 Закону У країни «Про дорожній рух», п. 1.5, п.п. «б», «д» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.1, п.п. «а» п. 2.9., п. 12.1., п.п. «б» п. 12.9. Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не переконався у безпечності своїх дій, не обрав безпечної швидкості для руху та допустив втрату керованості над транспортним засобом після чого виїхав за межі проїзної частини праворуч, де відбулося зіткнення з опорою воріт будинку №69 по вул. Ярова з подальшим перекиданням автомобіля, що спричинило смерть пасажира ОСОБА_8 та тяжкі тілесні ушкодження пасажиру ОСОБА_4 .

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за:

ч. 3 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 286-1 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки. Цивільний позов потерпілих визнає в повному обсязі.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник в судовому засіданні вказав, просив призначити обвинуваченому

ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_7 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 років. Цивільний позов просила задовільнити в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в призначенні покарання обвинуваченому підтримали думку прокурора. Цивільний позов просили задовільнити в повному обсязі.

Суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений, потерпілі та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи визнання вини обвинуваченим, приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч.3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілому ОСОБА_8 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , а вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повістю.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні покарання суд враховує, що, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, повне визнання ним своєї вини, його розкаяння у вчиненому, а також дані про особу обвинуваченого, який згідно службової характеристики зарекомендував себе як дисциплінований та відповідальний військовослужбовець, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, визначену ч. 2 ст. 50 КК України мету покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі, так як саме таке покарання, на думку суду, є гуманним і справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ

Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілій ОСОБА_4 моральної шкоди, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, порушенням звичного устрою і ритму життя, постійного стресового стану, яка у зв`язку з лікуванням не може працювати та належним чином забезпечити собі гідне життя, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог, а саме в сумі 300 000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості заподіянню такої та можливості сплатити ОСОБА_7 з врахуванням його особи.

Враховуючи спричинення потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та сильному психологічному стресі потерпілої та її дітей внаслідок втрати чоловіка, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, постійного стресового стану, усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, погіршенням психо-емоційного здоров`я, втратою стану спокою, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог, а саме в сумі 1000000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт, накладений на них.

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, вартість яких становить 10980 гривень 56 копійок, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Підстав для зміни застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до набрання даним вироком законної сили, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 53, 65-67, 75, 76, 286-1 КК України, ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення даного вироку, а саме з 27.12.2024.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 17.07.2024 по 26.12.2024 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишити попередній, у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000,00 (один мільйон) гривень.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000,00 (триста тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №СЕ-19/111-24/41868-ІТ від 08.08.2024, висновок №СЕ-19/111-24/46795-ІТ від 12.09.2024) в розмірі 10980,56 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 56 копійок) гривень.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2024, справа № 757/32645/24-к (провадження № 1-кс-28719/24), а саме: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 - скасувати.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, у справі:

автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на штрафмайдані за адресою: м. Макарів, вул. Василя Стуса, 37, Бучанського району Київської області повернути ОСОБА_7 .

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст. ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1