Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кс/644/1736/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001805 від 24.12.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Дергачівського району, смт. Мала Данилівка, громадянина України, з середньою освітою, інваліда з дитинства 3 групи, працюючого за трудовою угодою пакувальником на меблевій фабриці «Вікторія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.12.2023 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: 1) заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ; 2) утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження, а саме з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнім свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 3) не відвідувати місце мешкання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_3 ; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; 5) прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду; 6) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001805 від 24.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2024 року по 23 грудня 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньою ОСОБА_7 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, за взаємною згодою останньої, без застосування фізичного та психічного насильства, а також погроз застосування такого насильства, неодноразово вступав з нею у статеві зносини, а саме: вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникнення статевим членом в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ..

23.12.2024 року потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бригадою ШНМД доставлено до КНП «Міський перинотальний центр» ХМР, з діагнозом: вагітність перша, 6 тижнів, неповний аборт, та проведена операція з вишкрібання, вагітність не збережена.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч.1 ст.155 КК України, а самевчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

25.12.2024 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.155 КК України складено та вручено підозрюваному ОСОБА_4 .

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом ЄО 24217 від 24.12.2024 року; довідкою з КНП «МПТ» ХМР, відповідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставлена в лікарню з діагнозом: вагітність 1-ша, 6 тижнів, неповний поза лікарняний аборт; допитом неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , відповідно якого остання повідомляє, що з серпня місяця 2024 року перебуває в інтимних зв`язках з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від якого і завагітніла; допитом свідка ОСОБА_8 , яка є мамою неповнолітньої ОСОБА_7 , яка підтвердила слова неповнолітньої ОСОБА_7 ; допитом ОСОБА_9 , яка є рідною тіткою неповнолітньої ОСОБА_7 , яка також підтвердила слова ОСОБА_7 ; допитом малолітнього свідка ОСОБА_10 , який є рідним братом неповнолітньої ОСОБА_7 який також підтвердив слова ОСОБА_7 ; допитом юриста КНП«МПЦ» ХМР ОСОБА_11 , яка повідомила про те, що до лікарні була доставлена неповнолітня ОСОБА_7 , з діагнозом : вагітність 1-ша, 6 тижнів, неповний поза лікарняний аборт та яка повідомила про склад злочину передбачений ч.1 ст.155 КК України до органів поліції; допитом лікарня КНП «МПЦ`ХМР ОСОБА_12 , яка повідомила, що 23.12.2024 року до лікарні доставлена ОСОБА_7 з діагнозом: вагітність 1-ша, 6 тижнів, неповний поза лікарняний аборт; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого останній визнав себе повністю винним і повідомив, що з жовтня місяця 2023 року почав спілкуватися з неповнолітньою ОСОБА_7 , а потім почав з нею зустрічатися і вести інтимне життя. Вступав з нею в статеві відносини вагінально, приблизно два рази на тиждень. 06.12.2024 року ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_4 , що вагітна. Вирішили дитину залишити і планували одружитися.

Підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років

З вище викладеного випливає, що існує ризик того, що ОСОБА_4 вільно перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, при цьому обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що можливість призначення покарання підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі, може викликати загрозу втечі підозрюваного.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , малолітнього ОСОБА_10 , які надали свідчення про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 щодо вчинення ним дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний добре знайомий з вказаними особами, підтримує з ними стосунки, знає адресу їх проживання, крім того під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані неповнолітньої потерпілої, свідків, адреса проживання тощо, тому імовірна можливість того, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу він зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження з негативної сторони з метою зміни їх показів на свою користь.

Також, існує ризик вчинення, ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, має непогашену судимість за ч.1 ст.309 КК України, утриманців не має, а отже, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини, з метою подальшого існування.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 має бути обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки працює на меблевій фабриці з 08:00 до 17:30 години, фактичних обставин справи не спростовує, має намір зареєструвати шлюб з потерпілою ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та перевіривши їх доказами, дійшла наступних висновків.

В провадженні СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001805 від 24.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2024 року по 23 грудня 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньою ОСОБА_7 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, за взаємною згодою останньої, без застосування фізичного та психічного насильства, а також погроз застосування такого насильства, неодноразово вступав з нею у статеві зносини, а саме: вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникнення статевим членом в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ..

23.12.2024 року потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бригадою ШНМД доставлено до КНП «Міський перинотальний центр» ХМР, з діагнозом: вагітність перша, 6 тижнів, неповний аборт, та проведена операція з вишкрібання, вагітність не збережена.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч.1 ст.155 КК України, а самевчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

25.12.2024 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.155 КК України складено та вручено підозрюваному ОСОБА_4 .

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя акцентує увагу, що чинне законодавство не містить легального визначення поняття «обґрунтована підозра».

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст.89,94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.155 КК України підтверджується: протоколами допиту потерпілої, свідків, підозрюваного.

З наведених вище протоколів допиту потерпілої та свідків, підозрюваного суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри стосовно причетності ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України.

Вирішуючи питання наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вбачає наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні (за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.155 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років), слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий, працює за трудовою угодою, не одружений, нікого на утриманні не має, добре знайомий з неповнолітньою потерпілою та свідками, підтримує з ними стосунки, знає адресу їх проживання, слідчий суддя доходить до переконання про існування ризиків незаконного впливу на неповнолітню потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги інші дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність судимості, відсутність утриманців, наявність зареєстрованого місця проживання. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявне існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідатиме завданням кримінального провадження, принципам справедливості, пропорційності, розумності та практиці ЄСПЛ.

Разом з тим, суд залишає без задоволення клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки не надано доказів про те, що підозрюваний працює на меблевій фабриці «Вікторія» з режимом роботи у денний час та необхідність у зв`язку з цим виконувати трудові обов`язки.

Керуючись ст.ст.176 - 179,181,183,193-194,196-197,369 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001805 від 24.12.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 28 лютого 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати своє місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;

2) утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження, а саме з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнім свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3) не відвідувати місце мешкання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_3 ;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

5) прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду;

6) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області та прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 грудня 2024 року.

Слідчий суддя