Провадження № 1-кс/201/5200/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у якій просить поновити строк на оскарження постанови; постанову від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0000280 скасувати.

В обґрунтування поданої скарги представник зазначає, що постанову отримано 12.11.2024 року від слідчого шляхом передачі сканер-копії постанови через мессенджер «Телеграмм». В інший спосіб постанова потерпілому та його представнику не направлялась. Отже, представник вважає, що початок строк на оскарження постанови розпочався саме 12.11.2024 року. Із прийнятою постановою заявник та його представник категорично не згодні, вважають її передчасною, незаконною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Скаржник, його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, якою просив розглянути скаргу без його участі та задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що ознак незаконного (протиправного) заволодіння транспортного засобу не встановлено в ході досудового розслідування, що передбачено статтею 289 Кримінального кодексу України. В ході проведення комплексу дій, спрямованих на встановлення першопричин незаконного заволодіння транспортним засобом марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», загальний легковий - загальний седан - В, чорного кольору, номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номером двигуна НОМЕР_2 з д.н.з. НОМЕР_3 , вбачаються цивільно-правові відносини, які склались між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що мають вирішуватись в рамках цивільного судочинства й повинно здійснюватися виключно в судовому порядку, у суді відповідної юрисдикції. Також, варто зауважити, що під час досудового розслідування не надалось можливим встановити чи був факт продажу транспортного засобу ОСОБА_7 без офіційного переоформлення документів на транспортний засіб та без звернення до Територіального сервісного центру для здійснення процедури документального переоформлення т/з. Як з одного боку враховуючи давність події, потерпілий під час чергового допиту не зміг надати повноту інформації на предмет придбання транспортного засобу у 2019 році, неможливістю надати копії договору безоплатного користування (договір позички), який укладався з ОСОБА_7 за період часу з 2019 по 2022 рік. а також відмовою потерпілого ОСОБА_4 від звернення до правоохоронних органів ще у 2022 році, коли відповідно до інформації з заяви про вчинення кримінального правопорушення відбулось протиправне заволодіння транспортним засобом. Враховуючи викладені обставини в обґрунтованій постанові про закриття кримінального провадження, в ході здійснення досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постанови вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при ухваленні постанови від 31.10.2024 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Представником порушено десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку, у зв`язку із несвоєчасним отриманням постанови.

За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , пропущений процесуальний строк на звернення до суду на оскарження постанови слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1