МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. Справа № 370/2343/24

Провадження 1-кп/370/387/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області кримінального провадження №0000333 від 27.06.2024, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мощаниця Рівненського (Острозького) району Рівненської області, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює у ФОП ОСОБА_6 водієм, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, тел. НОМЕР_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

27.06.2024 близько 04:40 год, в світлий час доби, за відсутності атмосферних опадів, за межами населеного пункту, ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), якими передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», керуючи загальним легковим хетчбеком ВАЗ 211340, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автомобільній дорозі М-06 сполученням «Київ- Чоп», в напрямку руху від м. Житомир до м. Київ, на 42 км, неподалік ресторану «КіЮко» с. Копилів Бучанського району Київської області, грубо ігноруючи вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, якими передбачено, що «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявивши безпечність та неуважність, не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд за межі проїзної частини з подальшим наїздом на нерухому перешкоду в вигляді опори лінії електропередачі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир загального легкового хетчбека ВАЗ 211340, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.

Смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної травми голови, грудної клітки і живота, правого стегна і лівої гомілки, ведучою серед яких є відкрита черепно- мозкова травма у вигляді відкритих переломів кісток склепіння і основи черепу з масивними крововиливами під оболонки і в шлуночок головного мозку і з явищами набряку головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому йому діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 , дав суду покази, що у встановлений досудовим розслідуванням день та час, він виїхав вночі на робот. Більше нічого сказати не може, втратив свідомість, наступне, що пам`ятає швидку допомогу та лікарню. В лікарні повідомили, що ОСОБА_7 загинув. Алкогольні напої не вживав. Щиро розкаюється у скоєному. Шкоду відшкодував. Усвідомлює наслідки своїх дій. Про те, що сталося дуже шкодує, загинув його друг.

Від потерпілого до суду надійшла заява, в якій зазначив, що йому відшкодована матеріальна та моральна шкода. Претензій до обвинуваченого не має. Просив суворо не карати, вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України, та не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, визнання ним кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. З ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою учасників процесу, судом не досліджувалися.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працює офіційно ФОП ОСОБА_6 водієм вантажного автомобіля. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Є піклувальником неповнолітньої дитини-сироти - сестри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити, від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Необхідність позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом обґрунтував тим, що обвинувачений не зміг пояснити причин ДТП, а тому доцільним є позбавлення з метою уникнення ризиків для учасників руху.

Обвинувачений та його захисник - призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити, від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Просили не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки робота обвинуваченого пов`язана з керуванням транспортним засобом, є єдиним заробітком, має на утриманні неповнолітню дитину, доказів того, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху матеріали не містять.

Також, суд враховує позицію потерпілого відносно того, що останній претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдані ним збитки були відшкодовані обвинуваченим та можливості призначення покарання з іспитовим строком без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інших основних покарань санкція вказаної частини статті не передбачає.

Також, приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, відшкодування завданої шкоди, обвинувачений раніше не судимий, позитивні характеристики, обвинувачений є піклувальником неповнолітньої сестри та має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілого, який на призначені суворого покарання не наполягав, та просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що в даному випадку мета покарання, визначена у ст. 50 КК України, буде досягнута і без реального його відбування, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Разом з тим, суд враховує, що керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу обвинуваченого та те, що обвинувачений раніше не притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, вчинив неумисний злочин, офіційно працює водієм у ФОП ОСОБА_6 , що є його єдиним джерелом доходів, які необхідні для забезпечення його сім`ї, а тому приходить до висновку про можливість не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідною і достатньою мірою покарання відносно обвинуваченого для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) роки без позбавленням права керування транспортними засобами, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно слід скасувати. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Судові витрати за проведення експертиз, слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави. Клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлялося.

Керуючись ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.07.2024 року справа №761/24256/24 провадження №1-кс/761/15584/2024, якою накладено арешт на автомобіль ВАЗ 211340 н.з НОМЕР_3 , якій належить ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази у справі: ВАЗ 211340 н.з НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового тримання, за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. В.Стуса, 37 - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 7 572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн 80 коп, витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку - після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1