Провадження № 1-кс/202/8736/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

27 грудня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0001540 від 23.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тролейбус «Дніпро - Т203», з інвентарним номером 2616, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР.

Заборонити ОСОБА_4 та особам, у володінні яких знаходиться вказаний тролейбус, відчуження, розпорядження та користування ним.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 23.12.2024 року приблизно о 09:15 водій ОСОБА_4 , керував тролейбусом «Дніпро - Т203» з інвентарним номером 2616, рухаючись по пр. Науки в м. Дніпро, з боку вул. Паторжинського у напрямку вул. Архітектора Олега Петрова, де навпроти будівлі № 8-Г відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перетинали проїзну частину у невстановленому для переходу місці справа наліво за напрямком руху зазначеного тролейбуса. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 помер, а пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

23.12.2024 року під час проведення огляду був вилучений тролейбус «Дніпро - Т203», з інвентарним номером 2616, який направлений для зберігання на територію Депо № 2 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 31А.

Постановою слідчого вищевказаний транспорт визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, перетворенню, передачі, відчуженню, знищенню транспортного засобу, який є речовим доказом, проведення судових експертиз, зокрема експертизи технічного стану, виникла потреба в накладенні на нього арешту.

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.

При цьому в матеріалах клопотання наявна заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 23.12.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0001540.

Як убачається з матеріалів клопотання, 23.12.2024 року слідчим був вилучений тролейбус «Дніпро-Т203» з інвентарним номером 2616, який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого тролейбус «Дніпро-Т203» з інвентарним номером 2616 визнаний речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений тролейбус «Дніпро-Т203» з інвентарним номером 2616 відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також слідчим суддею береться до уваги, що цей транспортний засіб під час огляду був переданий на зберігання власнику.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що позбавлення права користування тролейбусом, який використовується комунальним підприємством для громадських перевезень, є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

В даному випадку слідчий має об`єктивну можливість оглянути транспортний засіб, у тому числі за участю експерта, зафіксувати наявні сліди та інші відомості, необхідні для досудового розслідування та проведення відповідних експертиз.

Отже, слідчий суддя вважає, що з урахуванням всіх обставин кримінального провадження позбавлення права користування транспортним засобом є невиправданим, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Водночас, оскільки тролейбус визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та цей час у кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, слідчий суддя вважає, що відчуження чи розпорядження в інший спосіб цим майном може ускладнити досудове розслідування.

Тому клопотання прокурора необхідно задовольнити частково, наклавши арешт на тролейбус «Дніпро - Т203» з інвентарним номером 2616, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на тролейбус «Дніпро - Т203» з інвентарним номером 2616, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_7