Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 556/2706/24

Провадження № 11-кп/4815/255/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ Полицька ВК № 76 та власними технічними засобами захисника апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2024 року про звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2024 року задоволено клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 і прийнято рішення про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В апеляційній скарзі прокурордоводить, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки суд вправі був звільнити ОСОБА_6 лише від призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, зважаючи на декриміналізацією його діяння, яке полягає у викраденні майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Фактично ж суд звільнив засудженого і від призначеного цим же вироком на підставі ст. 71 КК України покарання за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України ( вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2022 року), який підлягає самостійному виконанню.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, виключивши з його резолютивної частини посилання про призначення покарання на підставі ст. 71 КК України. Зазначити в ухвалі про самостійне виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2022 року щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, захисника-адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 , які частково погоджуються з апеляційними вимогами прокурора, перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Положеннями ст.537 КПК України встановлено вичерпний перелік питань, які під час виконання вироків вирішуються судом.

Зокрема, пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КПК України.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, який набув чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі за викрадення чужого майна - 29.03.2024 року, 30.03.2024 року, 31.03.2024 року та 05.04.2024 року, вартість якого на момент вчинення злочину не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим же вироком ОСОБА_6 , відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2022 року, призначено остаточне покарання - п`ять років і два місяці позбавлення волі.

Згідно положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За змістом оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правомірно покликався в мотивувальній частині ухвали на норми закону, згідно яких засуджений ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року у зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Однак, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного цим вироком покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд своїм рішенням фактично звільнив ОСОБА_6 і від покарання, призначеного на підставі ст.71 КК України, з урахуванням вироку суду від 21.06.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі й наголошується прокурором при її розгляді, яке підлягає самостійному виконанню, чим допустив неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до положень статті 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2024 року про звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі, караність якого законом усунена.

Виключити з резолютивної частини вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2024 року щодо ОСОБА_6 посилання на призначення покарання на підставі ст. 71 КК України, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2022 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2