Справа № 297/4775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного ухвалою Закарпатського апеляційного суду №297/4775/24 від 15.01.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000820 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

20 лютого 2025 року до суду звернулася ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000820 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 23.11.2024 року о 11:50 від п/н «Прикордонний патруль» надійшла доповідь про затримання на напрямку 87 прикордонного знаку, на відстані 50 м до державного кордону 3-х громадян України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході опитування вказані особи показали, що їм сприяли в незаконному перетині за грошову винагороду інші особи, які на даний час встановлюються.

Крім цього 13.12.2024 в ході проведення обшуку, який проводився за адресою: м. Мукачево, вул. Орлая Івана, 19, слідчим було вилучено: транспортний засіб марки «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «IPHONE 10», чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_2 , який в ході вилучення поміщено в спеціальний пакет ГСУ INZ1055594. Згідно з інформаційної бази даних транспортний засіб «AUDI», модель «A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Постановою слідчих від 13.12.2024 транспортний засіб марки «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «IPHONE 10», чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_2 , який в ході вилучення поміщено в спеціальний пакет ГСУ INZ105559, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 23.12.2024 року накладено арешт на вищевказане майно, яке перебувало у власності ОСОБА_3 .

26 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/4775/24 від 23.12.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000820 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовлено та змінено місце зберігання автомобіля марки «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою м. Берегове, вулиця Сільвая, 4 передавши вказаний автомобіль, ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання з правом користування без права відчуження під гарантійну розписку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

15.01.2025 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду, скасовано ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 23.12.2024 року. Накладено арешт на мобільний телефон марки «IPHONE 10», чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_2 , який в ході вилучення поміщено в спеціальний пакет ГСУ INZ1055594 та автомобіль марки «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Вказує на те, що вона як власник арештованого майна жодного відношення до кримінального провадження не має, станом на сьогоднішній день досудове слідство жодного процесуального документа їй не вручили, статусу по кримінальному провадженні ОСОБА_3 не має, як і відношення до такого. Також, посилається на те, що арештовані речі оглянуті та арештоване майно має важливе значення для сім`ї, так як це її особисті речі, які необхідні для повсякденного користування.

Враховуючи вищевказані обставини ОСОБА_3 просить скасувати арешт з тимчасово вилученого майна, яке являється її власністю та необхідне їй для забезпечення звичайних повсякденних потреб їх сім`ї.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої просить розглянути клопотання про скасування арешту без її участі та скасувати арешт.

Представник СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Встановлено, що на даний час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, але з арештованим майном, проведені необхідні слідчі дії. Крім того, з дня вилучення майна, і до дня подачі даного клопотання, з боку слідства жодних претензій у рамках вказаного кримінального провадження до арештованого майна та його власника не має.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що арештоване майно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди, не є об`єктом кримінального правопорушення, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна, а тому слід скасувати арешт на тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт в рамках кримінального провадження № 0000820 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в частині тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вищевказане майно повернути законному власнику і володільцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині ухвалу про накладення арешту - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7