Справа № 203/1276/25
Провадження № 1-кп/0203/1243/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005144 від 14.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження було поставлене питання про підсудність даного кримінального провадження Кіровському районному суд м. Дніпропетровська.

Прокурор вважав, що справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Обвинувачений при вирішенні зазначеного питання покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, мають вирішуватися належним судом.

Положеннями ст. 32 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Так, відповідно до клопотання прокурора, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Виходячи зі змісту диспозиції частина 5 статті 407 КК України, з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу.

Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини. Початком нез`явлення на службу вважається закінчення установленого строку з`явлення, а кінцем - час повернення в частину або затримання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, є триваючим та вважається закінченим з моменту прибуття військовослужбовця до військової частини, або затримання, або з`явлення з повинною до органу дізнання, слідчого або військового прокурора, або з`явлення до військової комендатури тощо.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи н в посаді заступника командира роти з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, Конституції України, ст. 17. Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 24 лютого 2024 року, близько 14 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації 14 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності зa вчинене кримінальне правопорушення, старший лейтенант ОСОБА_4 21 вересня 2024 року прибув до військової частини НОМЕР_2 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Отже, суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, згідно з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, фактично було закінчено на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), що не відноситься до територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, а, відноситься до територіальної юрисдикції Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області

Відтак, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт направлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005144 від 14.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1