Справа № 366/419/25
Провадження № 1-кп/366/163/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Іванківського районного суду Київської області кримінальне провадження № 0000025 від 21.01.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , одружена, пенсіонерка, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що , відповідно до Розстановки особового складу ВИ № І Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, в період часу з 08 години 00 хв, 20.01.2025 року по 08 годину 00 хв. 21.01.2025 року, інспектор СРПП Відділення поліції №1 Вишгородськго РУП ОСОБА_6 та старший інспектор СРПП Відділення поліції №1 Вишгородськго РУП ОСОБА_7 , на службовому автомобілі службовому автомобілі марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами та відповідними наклейками, перебували на добовому чергуванні, на дільниці реагування «109» (Іванків-Кухарі).

20 січня 2025 року, близько 14 год. 00 хв., вказані вище працівники рухались автодорогою з с. Обуховичі в напрямку смт. Іванків Вишгородського району Київської області на службовому автомобілі марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами, а також відповідними наклейками, де виконували свої обов`язки, які полягали в безперервному патрулюванні території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на дорозі, а також в самостійному виявленні кримінальних та адміністративних правопорушень та їх припиненні, застосовуючи передбачені законодавством права і повноваження, керуючись при цьому ст.23 Закону України «Про Національну поліцію».

20 січня 2025 року, близько 14 год. 00 хвилин, вказані вище особи, рухаючись автодорогою з с. Обуховичі в напрямку смт. Іванків Вишгородського району Київської області, помітили як рухається автомобіль автомобіль марки «Chevrolet» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , з вимкненим ближнім світлом фар, під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Працівники СРПП Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою перевірки вищевказаного автомобіля зупинили останній та в подальшому у зв`язку із виявленням, під час спілкування, у водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 явних ознак алкогольного сп`яніння для складення відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП запропонували підійти до службового автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєні нею адміністративні правопорушення, у тому числі, накладення штрафу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, близько 14 години 10 хвилин, знаходячись поблизу службового автомобіля, вирішила надати працівникам поліції, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди, за не вчинення ними у її інтересах з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме: за не складання відносно неї протоколу та про адміністративне правопорушення, тобто не притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 20 січня 2025 року, близько 14 год. 12 хвилин, перебуваючи поблизу службового автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний світловими сигналами, а також відповідними наклейками, перебуваючи поблизу службової особи, а саме старшого інспектора СРПП ОСОБА_7 , розуміючи про усвідомлення службовою особою та нею особисто своїх неправомірних дій, шляхом відкритого демонстративного поміщення до лівої кишені куртки старшого інспектора СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП Київської області ОСОБА_7 та таким чином надала старшому інспектору СРПП ВП № 1 ОСОБА_7 та інспектору СРПП ВП № 1 ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 1000 гривень, 2 (двома) купюрами по 500 гривень, за не оформлення відносно неї адміністративного протоколу за фактом керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тим самим надала неправомірну вигоду службовим особам, за невчинення в її інтересах дій, з використанням наданого їм службового становища.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме як пропозиція та надання службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена під час досудового розслідування 14.02.2025 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

За умовами вказаної угоди ОСОБА_3 , під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри.

Також, сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 369 КК України та узгодили призначення останній покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Обвинувачена та захисник також просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості. При цьому ОСОБА_3 , беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин викладених обвинувальному акті та угоді, вказала, що вона цілком розуміє свої права і обов`язки, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також погодилась на призначення їй узгодженого сторонами угоди покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, за умовами угоди є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, суд переконався, що укладення прокурором та обвинуваченим угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 , узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався та клопотання про його застосування до суду не надходило.

Витрат на залучення експертів немає.

Вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн., суд вважає за необхідне відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до них спеціальну конфіскацію, оскільки вони безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Питання щодо решти речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.02.2025 року між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази у справі:

- грошові кошти на загальну суму 1000 грн. купюрами в кількості 2 шт., номіналом по 500 грн. кожна, серії ЗН № 9487390; АБ № 7124198, які упаковані до спец пакету «Національна поліція України» № WAR0057847 на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8