Справа № 712/2257/24
Провадження № 1-кп/712/283/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі колегії:

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000191 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сватове Сватівського району Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого на тимчасово окупованій території України, громадянин України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, являючись громадянином України, фактично проживаючий на території міста Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області, будучи достеменно проінформованим та розуміючи факт захоплення міста Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що місто Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, перебуваючи у листопаді 2022 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) в місті Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, з ідеологічних та корисливих мотивів, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, добровільно, без фізичного примусу, погроз вбивством чи застосуванням насильства щодо нього чи членів його родини, зайняв посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території міста Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області, а саме посаду т.зв. «начальника відділу судових приставів Сватівського районного управління юстиції міністерства юстиції «лнр».

У період з листопада 2022 року по теперішній час ОСОБА_7 , як «начальник відділу судових приставів Сватівського районного управління юстиції міністерства юстиції «лнр», покладено, відповідно до «постановления совета министров «лнр» № 50 от 02.02.2016 «об утверждении временного положения о судебных приставах луганской народной республики», виконує наступні організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції: організовує роботу судових приставів; забезпечує вжиття заходів щодо своєчасного та повного виконання судовими приставами судових актів, актів інших органів прокуратури та посадових осіб; затверджує постанови судових приставів-виконавців у випадках, передбачених нормативними правовими актами, які встановлюють порядок ведення виконавчого провадження на території луганської народної республіки; організовує та контролює діяльність підпорядкованих судових приставів щодо забезпечення встановленого порядку діяльності судів; у разі ухвалення рішення міністром юстиції луганської народної республіки про охорону будівель, приміщень суду у цілодобовому режим організовує таку охорону; взаємодіє з головами судів з питань забезпечення встановленого порядку діяльності судів; організовує роботу із забезпечення безпеки під час здійснення виконавчих дій, провадження попереднього розслідування в формі дізнання, охорону будівель та приміщень служби судових приставів, а також охорону конфіскованого майна боржника; видає розпорядження з питань організації діяльності судових приставів; має право за погодженням із головним судовим приставом луганської народної республіки скасувати або змінити не відповідне вимогам законодавства луганської народної республіки рішення посадової особи підрозділу судових приставів; є розпорядником коштів, що знаходяться на рахунку з обліку коштів, що надходять до тимчасового розпорядження підрозділу судових приставів (депозитний рахунок підрозділу судових приставів); здійснює в межах своєї компетенції контроль у встановленій сфері діяльності; у разі потреби виконує обов`язки судового пристава-виконавця; при здійсненні контролю за примусовим виконанням судових актів, актів інших органів та посадових осіб вчиняє окремі виконавчі дії відповідно до чинного законодавством луганської народної республіки; здійснює інші повноваження, передбачені нормативними правовими актами, які встановлюють порядок ведення виконавчого провадження на території луганської народної республіки, а також прийнятими відповідно до них іншими нормативними правовими актами луганської народної республіки;

Також, начальник відділу має право покласти на своїх заступників виконання обов`язків судового пристава-виконавця.

Крім того, ОСОБА_7 , умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній та економічній безпеці, в період з листопада 2022 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) по теперішній час, перебуваючи у «відділ судових приставів Сватівського районного управління юстиції міністерства юстиції «лнр»» (м. Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області), займаючи посаду «начальника відділу судових приставів Сватівського районного управління юстиції міністерства юстиції «лнр»», реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та виконуючи покладені на нього організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, вказівки і розпорядження представників окупаційної адміністрації рф в окупованому місті Сватове Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області, бажаючи проявити себе та довести свою лояльність і відданість окупаційній владі держави-агресора, нехтуючи своїм конституційним обов`язком щодо захисту прав та інтересів громади, безпосередньо приймає участь у загальному управлінні незаконного органу влади, надає безпосередню допомогу в проведенні підривної діяльності проти України представникам держави-агресора рф у встановленні та підтриманні їх незаконної влади на тимчасово окупованій території.

Допомога ОСОБА_7 представникам іноземної держави призвела до забезпечення сталого та належного функціонування незаконно створених органів влади та посилила заходи тимчасової окупації.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_7 який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Черкаси.

Відповідно до ухвали суду від 13.05.2024, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинний був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим та з`ясувати правову позицію ОСОБА_7 щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, реалізуючи право обвинуваченого на захист, зазначив, що стороною обвинувачення належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину не доведена та просив виправдати.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Разом з тим, суд враховує, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, у зв`язку з чим ці факти не потребують окремого доказування в межах даного кримінального провадження.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч.2 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано диски із слідчої дії, про допит свідка ОСОБА_8 , отриманих відповідно до вимог ст.ст. 40, 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224, 615 КПК України, з письмовим протоколом допиту останньої та письмові докази, які були оглянуті та досліджені судом, а саме:

- даними допиту свідка ОСОБА_8 , який було переглянуто на відео в судовому засіданні, де остання пояснила, що вона з обвинуваченим проживала в м. Сватово, він був її сусідом. Вона його добре знала та їй відомо, що він працював судовим виконавцем та займав посаду у виконавчій службі. Після окупації він залишився в м. Сватово та перейшов працювати на сторону окупантів. Він агітував інших людей не виїжджати та підтримувати росію. Їй відомо, що він залишився працювати на посаді начальника, однак працював вже на окупаційну владу. Вона особисто виїхала з м. Сватово після окупації;

- даними протоколу огляду від 28.11.2023, з оптичним носієм CD R та додатками, відповідно до якого було встановлено та оглянуто у мережі Інтернет за допомогою програми «VPN» та програми браузера «Opera» за посиланням для пошуку «начальник отдела судебных приставов сватовского районного управления юстиции» міститься інформацію, про «отдел судебных приставов сватовского районного управления юстиции министерства юстиции луганской народной республики», юридический адрес, краткая справка, статус, дата регистрации и руководитель - ОСОБА_9 ». Звіт в RDF « ОСП СВАТОВСКОГО РУЮМ Ю ЛНР» , виписка з ЕГРЮЛ № 768, «ПОСТАНОВЛЕНИЕ Об утверждении Временного положения о судебных приставах Луганской Народной Республики»Ё в яких міститься інформація, що юридичною особою є « ОСОБА_9 » та фотозображення під назвою «отдела судебных приставов в Сватово» судових приставів Сватово;

- даними протокол огляду від 31.11.2023, з оптичним носієм CD R та додатками, було завантажено з Єдиної інформаційно аналітичної системи управління міграційними процесами особову картку на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для призначення портретознавчої експертизи;

- даними висновку експерта № СЕ -19/124-23/13968-ФП від 28.12.2023, на фотозображенні «відділ судових приставів Сватово» (особа перша зліва) та достовірних фотографіях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зображена одна й та ж сама особа.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідка, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000191; витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000191;повідомлення про початок досудового розслідування від 30.05.2023;постанова про визначення слідчого та доручення здійснення досудового розслідування від 30.05.2023;повідомлення про призначення групи прокурорів від 30.05.2023; постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 30.05.2023; папорт про виявлене кримінальне правопорушення від 05.06.2023;витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000204; повідомлення про початок досудового розслідування від 05.06.2023; постанова про визначення слідчого та доручення здійснення досудового розслідування від 05.06.2023; повідомлення про призначення групи прокурорів від 06.06.2023; постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 05.06.2023; постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 06.06.2023; витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000191; лист № 6/1158 від 04.06.2023; постанова про визначення місця проведення досудового розслідування від 09.06.2023; витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000191; повідомлення про прийняття кримінального провадження від 23.06.2023; постанова про визначення групи слідчих від 23.06.2023; повідомлення про призначення групи прокурорів від 21.06.2023; постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 21.06.2023; витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 000019; повідомлення про прийняття кримінального провадження від 30.05.2023; постанова про доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих від 05.09.2023; повідомлення про визначення підслідності та групи прокурорів від 04.09.2023; постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 22.08.2023; постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 04.09.2023; супровідний лист від 29.05.2023, з додатком; доручення, в порядку ст. 40 КПК України від 31.05.2023; відповідь про виконання доручення, в порядку ст. 40 КПК України, від 31.05.2023, з додатком; протокол огляду від 28.11.2023, з додатком; протокол огляду від 31.11.2023, з додатком; супровідний лист від 29.11.2023; постанова про залучення експерта для проведення судової портретної експертизи від 29.11.2023; супровідний лист від 28.12.2023; постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 07.02.2024; доручення, в порядку ст. 40 КПК України, від 07.02.2024; супровідний лист від 07.02.2024; фотокартка підозрюваного ОСОБА_7 ; протокол огляду від 08.02.2024; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 363386310; інформаційна довідка від 01.02.2024; клопотання про арешт майна від 08.02.2024; ухвала про арешт майна від 09.02.2024; вимога на судимість від 19.01.2024; інформаційна довідка щодо перетину державного кордону,оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питань щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними, неналежними чи недопустимими.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень.

Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідка ОСОБА_8 , оскільки її покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінальних правопорушень та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого.

Так, безпосереднім об`єктом цих кримінальних правопорушень є відносини щодо забезпечення територіальної цілісності й недоторканності України в межах установлених кордонів. Територіальна недоторканність України є невід`ємною складовою її самостійності та незалежності. Частина 3 ст.2 Конституції України проголошує, що територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ст.73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На виконання цього обов`язку законодавство України містить цілу низку правових норм, які обмежують свободу вираження поглядів з огляду на необхідність захисту національних інтересів України, її територіальної цілісності, забезпечення правопорядку тощо.

На території України існує багаторічний триваючий міжнародний збройний конфлікт, спровокований російською федерацією, внаслідок чого військовими держави-агресора було порушено державний кордон України та захоплено частину території Держави.

Згідно вимог ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст.92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.ст.132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька, Луганська, Запорізька, Херсонська, Харківська, Київська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

З об`єктивної сторони державна зрада визначається наданням іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації, чи виконання конкретного злочину, схиляння до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.

Суд звертає увагу, що із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Зміст досліджених колегією матеріалів кримінального провадження, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_7 діяв як особисто, так і за вказівками та за погодженим планом із представниками російської федерації, його діяльність була спрямована на впровадження нових правил та норм, які вже запроваджені та існують на території росії, одночасно обвинувачений не визнавав повноваження діючої української влади у місті, тобто вчиняв активні дії на запровадження та зміцнення влади окупаційної адміністрації.

Вказаними умисними діями ОСОБА_7 в порушення вимог ст.65 Конституції України,якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні незаконних органів влади, які є частиною окупаційної адміністрації рф, на окупованій території України,виконання функцій представника окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, державній безпеці України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним по пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК, та на день ухвалення цього вироку залишається громадянином України, незалежно від місця його проживання, а фактичне набуття громадянства рф не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів проти Основ Національної безпеки України доведена у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 :

- за ч.2 ст.111КК України, як державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану;

- за ч. 5 ст. 111- 1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчинених злочинів, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст.50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд враховує, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, відповідно до якої рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст.55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням зазначеного, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_7 за ст. ст. 111 ч. 2, 111-1 ч. 5 КК України, покарання у межах санкцій зазначених статей, виключно у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Санкцією ч.5 ст.111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Арештоване майно, а саме: а саме 1/2 земельної ділянки кадастровий номер :24:217:0015 площею 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40) за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 житлового будинку загальною площею 91.6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 40) - конфіскувати у дохід держави.

Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.02.2024 про арешт майна ОСОБА_7 в зв`язку з призначенням судом покарання у вигляді конфіскації майна, не скасовується та залишається в силі.

Таке покарання стосовно ОСОБА_7 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Суд, виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення за проведення судової експертизи від 28.12.2023 № СЕ- 19/124-23/13968-ФП у сумі 3786, 40 грн.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.111, ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити покарання за:

-ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

- ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 10 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 10 років з конфіскацією майна.

Конфіскувати в дохід держави нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , а саме 1/2 земельної ділянки кадастровий номер :24:217:0015 площею 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40) за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 житлового будинку загальною площею 91.6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 40).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової експертизи від 28.12.2023 № СЕ- 19/124-23/13968-ФП у сумі 3786, 40 грн.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.

Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_3

ОСОБА_2