Справа № 344/2092/23
Провадження № 1-кп/344/317/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні за участі учасників судового провадження кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2022 року за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 вчинив умисні дії, які виразилися в хуліганстві, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності, в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення (кримінальний проступок).

Так, 22 грудня 2022 року, близько 18 год 15 хв потерпілий ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_11 , знаходився біля закладу «Хочу пиво», що за адресою с.Микитинці, вул. Українських Декабристів, 52,Івано-Франківської міської територіальної громади, Івано-Франківського району.

В цей час та місці, знаходився ОСОБА_10 , який виражався нецензурною лексикою та справляв природні потреби у невстановленому для цього місці.

Надалі ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій раптово виниклий неправомірний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці з метою самоствердитися за рахунок завдання фізичного болю потерпілому, демонструючи особливу зухвалу, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, безпричинно з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та наніс один цілеспрямований удар кулаком руки в ділянку голови ОСОБА_8 .

Хуліганські дії ОСОБА_10 , носили виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження: травматичний відлом коронкованої частини 1/2 другого зуба на верхній щелепі справа та на ? першого зуба на верхній щелепі злів, які згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що не вчиняв ніяких неправомірних дій, він 22.12.2022 року разом зі своїм батьком, перебуваючи в приміщенні бару «Хочу пиво», випивали пиво. В подальшому замовили піцу в закладі навпроти, пішли по неї. Коли поверталися назад, зустрілися із потерпілим, із яким одразу виник конфлікт, який переріс в штовханину. Його вини в конфлікті немає, це потерпілий його спровокував. В той вечір він крім пива вживав і інший алкоголь, в тому числі горілку. Стверджує, що тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв.

Незважаючи на повне заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду вказав, що попередньо знайомим з обвинуваченим не був. 22 грудня 2022 року він заїхав до свого знайомого, з ним вони стояли на вулиці розмовляли біля приміщення закладу «Хочу пиво» на вул.. Українських Декабристів. Побачив, як обвинувачений справляв природні потреби на проїжджу частину та голосно нецензурно виражався. Потім цей чоловік підійшов до них, попросив закурити та пару гривень на алкоголь. Коли він йому відмовив, то ОСОБА_10 вибив в нього з рук телефон та вдарив кулаком в область обличчя, через що зав`язався конфлікт, що змусило його викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що того дня, 22.12.2022 року зустрівся із ОСОБА_8 і вони вийшли близько 18 год на вулицю покурити. Через дорогу було двоє п`яних людей, які викрикали та некультурно виражалися. Згодом підійшли до них і спитали, чи є сигарети та пару гривень. Коли вони їм відмовили, то ОСОБА_10 вибив у ОСОБА_8 з рук телефон, коли останній його підняв, той зразу вдарив його в обличчя. ОСОБА_8 попросив викликати поліцію, що він і зробив. Інший чоловік в бійку не вступав, однак голосно матюкався довший час.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що того дня приблизно від 15 год він з сином ОСОБА_10 перебуваючи в барі, трохи випивали. Потім вирішили піти через дорогу в піцерію по піцу. Коли повернулися, то в барі їм казали що з своїм не можна і вони вийшли на вулицю. Причин, щоб з потерпілим був конфлікт не було, нецензурно не виражалися. Підстав для того щоб ОСОБА_10 виходив на вулицю справляти потреби також не було, бо вони сиділи в закладі, де є вбиральня. Коли він вийшов на вулицю то була поліція, і потерпілий казав, щоб вони вибичилися, але вважав що то не було за що вибачатися, бо конфлікту як такого не було.

Такі показання свідка ОСОБА_13 суд оцінює критично, виходячи із того, що свідок є батьком обвинуваченого і його показання не можуть бути об`єктивними, а також, сам свідок в суді показав, що він вживав достатню кількість алкоголю в той день.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000862, вбачається, що 22.12.2022 до Івано-Франківського РУП надійшла заява ОСОБА_8 про те, що 22.12.2022 близько 18:15 год, перебуваючи неподалік закладу «Хочу пива» в с.Микитиниці Івано-Франківської МТГ, вул. Українських декабристів, 52, невідома особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки №8728 від 22.12.2022 року ОСОБА_8 , отримав невиробничу травму о 18:30 22.122022 року.

Як вбачається із Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.12.2022 року прийнято заяву від ОСОБА_8 про те, що 22.12.2022 о 18 год 15 хв коли він перебував неподалік закладу «Хочу пива», що у с.Микитинці, вул. Українських Декабристів, невідомі особи чоловічої статті спричинили йому тілесні ушкодження.

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 22.12.2022 року та фото таблиці до нього, проведено огляд проїжджої частини дороги, що знаходиться по вул. Українських Декабристів в с.Микитинці.

Диск з файлом, що є додатком до цього протоколу огляду, досліджено безпосередньо у судовому засіданні, який повністю відповідає протоколу огляду.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023, проведеного в присутності понятих, перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілого ОСОБА_8 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. ОСОБА_8 заявив, що впізнає особу зображену під фото №2, як таку, що спричинила йому тілесні ушкодження. Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото під №2 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023, проведеного в присутності понятих, перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_12 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. ОСОБА_12 заявив, що впізнає особу зображену під фото №1, як таку, що спричинала тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото під №1 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захисником ОСОБА_9 подано клопотання про визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023 року та від 06.01.2023 року недопустимим доказом. Посилаючись на те, що на фото таблиці фото із зображенням ОСОБА_14 суттєво відрізняється від інших фотознімків, зокрема, за кольоровою гамою, є фотографією із документа на білому фоні на відмінну від інших. Ця відмінність здатна привернути увагу впізнаваючого та ймовірно вплинути на його рішення.

Таке клопотання сторони захисту не заслуговує уваги, оскільки, відповідно до самого протоколу пред`явлення особи для впізнання, всі фотокопії чіткі, схожі. Особу ОСОБА_15 впізнано не за кольоровою гамою, а за формою обличчя, носу, губ, про що в самому протоколі вказано, зауважень та заперечень не зафіксовано, про що є відповідні підписи понятих, потерпілого та свідка. За таких обставин, суд вважає протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023року та від 06.01.2023 року допустимими доказами.

Згідно Висновку експерта №73, проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_8 . На підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_16 та медичних документів, експерт прийшов до наступних підсумків: у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: травматичний відлом коронкової частини на 1/2 другого зуба на верхній щелепі справа, та на 1/4 першого зуба на верхній щелепі зліва, які можуть відповідати терміну вказаному в постанові, утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесені ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметі, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності (5%).

Як вбачається із Протоколу огляду від 24.01.2023 року, предметом огляду являється оптичний диск із відеозаписом, який надано УПП в Івано-Франківській області по запиту дізнавача. На початку відеозапису зафіксовано, що працівники УПП в Івано-Франківській області спілкуються із потерпілим ОСОБА_17 , який вказує, що особа, яка спричинила тілесні ушкодження покинула місце події. Надалі працівники поліції спільно із потерпілим у службовому автомобілі починають рух в напрямку, якому пішла невідома особа. В подальшому виявлено особу, яка не чітко розмовляє, ймовірно перебуває в стані сп`яніння. Дана особа сиділа біля дороги. В подальшому на відеозаписі зображено, що невідома особа надала працівникам поліції документ, що засвідчує особу на ім`я ОСОБА_13 .

Диск з файлом, що є додатком до цього протоколу огляду, досліджено безпосередньо у судовому засіданні, який повністю відповідає протоколу огляду.

Дані докази є належними та допустимим у розумінні норм КПК України.

Порушень вимог ст. 87 КПК України не установлено.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - кримінального проступку знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто умисні дії, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу винного, стан здоров`я та його майновий стан, неодружений, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше судимий, та вчинив кримінальний проступок під час іспитового строку.

Обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.ст. 71, 72 та 78 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року, захисника та обвинуваченого, які просили ухвалити виправдовувальний вирок або змінити кваліфікацію кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_10 слід призначити основне покарання в межах санкції статті ч.1 ст. 296 КК України, за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

В свою чергу, згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з цим, при складанні покарань за сукупністю вироків, суд при призначені покарання застосовує норми, передбачені п.п. "а" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, таке покарання на переконання суду буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів; відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 373-376, 382 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 та 78 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року, та визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

.

Речові докази:

- оптичний диск (постанова від 24.01.2023 року)- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_18