УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 456/1647/18

провадження № 51-2534 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року,

встановив:

За вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 24 жовтня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 08 квітня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року, а апеляційну скаргу засудженого повернув особі, яка її подала.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду постановою від 03 вересня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовільнив частково, ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року скасував і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2022 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року.

На думку захисника судом апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку не врахував обставин, які обумовили неможливість звернення засудженого із апеляційною скаргою та вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 вересня 2024 року. Вважає, що засуджений ОСОБА_5 не реалізував своє право на апеляційне оскарження вироку у зв`язку з непереборними обставинами, оскільки всі процесуальні дії, зазначені в ухвалі суду, вчинені його захисником. Наголошує, що рішення апеляційного суду порушує право особи на захист.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення, на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення, на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається з касаційної скарги та наданих матеріалів ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2022 року, а апеляційну скаргу повернуто особі, що її подала. Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_5 оскаржив вирок з обставин, з яких він не може бути оскаржений, що в силу вимог ч. 4 ст. 399 КК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Крім того, суд послався і на те, що апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження вироку, а особа, яка подала скаргу, не порушує питання про поновлення цього строку.

Суд касаційної інстанції постановою від 03 вересня 2024 року скасував вказану ухвалу апеляційного суду з огляду на те, що суддею апеляційного суду всупереч вимогам КПК України щодо однієї апеляційної скарги було ухвалено два рішення за наслідками її розгляду, що є неприпустимим. Крім того, Суд зауважив, що такі рішення не відповідають положенням п. 4 ч. 3 ст. 399 та ч. 4 ст. 399 КПК України.

Як убачається з копії оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 03 вересня 2024 року, розглянув клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2022 року та відмовив у його задоволенні.

Так, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, апеляційний суд зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду апеляційної інстанції вагомих підстав пропуску строку оскарження вироку суду першої інстанції.

Крім цього, апеляційний суд послався і на те, що захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 раніше звертався із апеляційною скаргою на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2022 року, але до початку апеляційного розгляду справи подав клопотання про відмову від апеляційної скарги. Також апеляційний суд зауважив, що по даній справі в апеляційному порядку розглядалася апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання захисника про відстрочку виконання вироку стосовно ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу, що хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Як убачається з долучених до касаційної скарги матеріалів, із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції від 24 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_5 звернувся лише 27 березня 2024 року, тобто через 1 рік 5 місяців після ухвалення вироку місцевого суду, та відповідно через більш ніж місяць після того (з його слів), як він закінчив лікування від наркоманії та, користуючись допомогою свого захисника, не був будь-яким чином обмежений у реалізації права на подачу апеляційної скарги.

Водночас у поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 хоча і вказує на порушення, зокрема права на захист, проте не навів будь-яких аргументів щодо розумних заходів, які вживалися засудженим з метою оскарження рішення місцевого суду в апеляційному порядку якнайшвидше після закінчення строку на апеляційне оскарження та/або з часу закінчення лікування від наркоманії.

Інших об`єктивних причин, які завадили засудженому в межах строку на апеляційне оскарження, чи якнайшвидше після його закінчення або після закінчення лікування, звернутися до апеляційного суду і, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Отже, викладені в ухвалі Львівського апеляційного суду мотиви повернення апеляційної скарги є обґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 399 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3