УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 Справа №607/19761/24 Провадження №1-в/607/25/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні розглянувши подання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з чинним законодавством відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, з призначенням покарання на підставі ст..70, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, -

встановив:

Начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 звернулась до суду із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Подання обґрунтовує тим, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За злочини чи правопорушення в частині адміністративного чи кримінального законодавства, сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні соціальної пільги, визначеної підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України для відповідного року, дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року.

Згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року, сума заподіяного засудженим збитку (шкоди) становить 500 грн., що менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян згідно норми кримінального законодавства у 2018 році.

На підставі вищевикладеного, просить розглянути питання про приведення вищевказаного вироку у відповідність до діючого законодавства.

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення подання не заперечила.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вказаним вироком, більш суворим, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки, покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1762 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 9.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1762 грн. станом на 2018 рік.

Зі змісту вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року, зокрема вбачається, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані, зокрема за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, чим заподіяно матеріальну шкоду на суму 500 грн. Правопорушення вчинено 27 серпня 2018 року.

У постанові ОП ККС ВС від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), зазначено, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Періодична зміна розміру НМ відповідним законодавством не тягне за собою декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як кримінальні правопорушення виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення злочину.

Судом встановлено, що сума викраденого ОСОБА_6 майна становить 500,00 грн., що не перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який розраховувався для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2018 рік.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року в частині засудження за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Також зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України. За вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. При цьому, караність за вказані діяння не усунена Законом №3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Крім того, з вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року вбачається, що остаточне покарання ОСОБА_6 призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вказаним вказаним вироком, більш суворим, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки, покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 слід вважати таким, що засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, без застосування ч.1 ст.70 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року, більш суворим, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 вважати таким, якому остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 слід вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки, а також покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.74,78 КК України, ст. ст. 164, 166 КВК України ст.ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

Подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з чинним законодавством задовільнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року за ч.2 ст.185 КК України - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_6 вважати таким, що засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року, більш суворим, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 вважати таким, що засуджений із призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, а також покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1