ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27.10.2014 стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (справа 2608/12509/12) за нововиявленими обставинами,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и ла:

Так, з матеріалів провадження про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вбачається, що вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014, визнано винним та засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115 КК України - на строк 13 років; за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - до довічного позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК України - на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09.02.2016 змінив вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_6 , виключив з їх мотивувальних частин посилання на висновок судово-психологічно-фізіологічної експертизи з використанням «ПОЛІГРАФУ» від 01.02.2012 та на показання експерта ОСОБА_10 , як на докази винуватості. В решті судові рішення залишив без зміни.

28.08.2017 сторона захисту звернулася до суду із заявою про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30.08.2017 вищевказану заяву адвоката ОСОБА_5 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20.09.2017 відкрито кримінальне провадження за нововиявленими обставинами за заявою адвоката ОСОБА_5 від 18.09.2017 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 матеріали судового провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27.10.2014 стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (справа 2608/12509/12) за нововиявленими обставинами передано для розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 14.12.2021 залишив без задоволення заяву адвоката ОСОБА_5 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 щодо засудженого ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами.

Київський апеляційний суд ухвалою від 23.06.2022 залишив без задоволення апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , а ухвалу місцевого суду від 14.12.2021 - без змін.

Не погодившись із вищевказаними судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_6 подав касаційну скаргу до касаційного суду, який постановою ККС ВС від 10.04.2023 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 з доповненнями задовольнив частково, скасував ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14.12.2021 та ухвалу Київського апеляційного суду від 23.06.2022 у провадженні за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 (справа 2608/12509/12) та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, з мотивувальної частини постанови касаційного суду вбачається, що суд касаційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами місцевий суд не дотримав прав і гарантій на правову допомогу засудженого, оскільки не вжив заходів для з`ясування відомостей про захисників засудженого за договорами - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 й ОСОБА_17 та не надав можливості засудженому ОСОБА_6 та/або іншим особам за його дорученням подати до суду документи на підтвердження повноважень цих захисників на здійснення його захисту в суді першої інстанції під час кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

28.04.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшли матеріали провадження за результатами розгляду касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 з доповненнями на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14.12.2021 та ухвалу Київського апеляційного суду від 23.06.2022 у провадженні за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 (справа 2608/12509/12) разом із постановою колегії суддів ККС ВС від 10.04.2023.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції, з`ясувавши відомості про адвокатів, про яких зазначено в постанові цього суду, судом неодноразово було повідомлено адвокатам ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового розгляду за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд судових рішень щодо останнього за нововиявленими обставинами.

З матеріалів провадження вбачається, що 04.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_12 про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами стосовно засудженого ОСОБА_6 за його відсутності через відсутність повноважень на здійснення захисту останнього (арк.суд.пров. 132, т. 5).

Такого ж змісту надійшли клопотання: адвоката ОСОБА_19 від 05.10.2023 та 14.10.2023 (арк.суд.пров. 133, 153 т. 5); адвоката ОСОБА_21 від 06.10.2023 (арк.суд.пров. 134, т. 5); адвоката ОСОБА_11 від 11.10.2023 (арк.суд.пров. 152, т. 5); адвоката ОСОБА_18 від 22.11.2023 (арк.суд.пров. 158, т. 5). При цьому, від адвоката ОСОБА_17 жодних клопотань не надходило, водночас засуджений ОСОБА_6 повідомив суду про те, що його захист під час провадження за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції буде здійснювати захисник за договором адвокат ОСОБА_9 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до прохальної частини заяви про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 стосовно засудженого ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами захисник ОСОБА_5 , зазначаючи про наявність, на його думку, підстав стверджувати про невинуватість ОСОБА_6 та наявність обставин, які свідчать про штучне створення та підроблення доказів у кримінальній справі, керуючись статтями 459, 461, 463 та 464 КПК України, просить скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 та ухвалити виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на штучне створення обставин та підроблення доказів під час досудового розслідування кримінальної справи, зазначає про існування підстав та наявність нововиявлених обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України, для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами та перегляду постановлених судових рішень стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Такими на думку адвоката є:

1) сфальсифіковані слідчим та прокурором обставини для створення штучних підстав для проведення досудового розслідування неуповноваженим органом досудового розслідування, тобто неналежним суб`єктом, що свідчить про недопустимість зібраних у справі доказів та незаконність прийнятих рішень всупереч вимогам ст. 116 КПК України 1960 року;

2) сфальсифіковані слідчим та прокурором матеріали кримінальної справи, зокрема: протокол затримання ОСОБА_6 від 15.11.2011, явка з повинною від 17.11.2011, протоколи допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного від 17.11.2011 та в якості обвинуваченого від 22.11.2011, протоколи відтворення обстановки та обставин події від 18.11.2011, протоколи огляду місця події від 26.07.2011 та 28.03.2012 та інші процесуальні документи, що були складені за участю ОСОБА_6 , оскільки такі процесуальні дії було проведено, а процесуальні документи за результатами проведення процесуальних дій було складено внаслідок застосування недозволених методів слідства щодо ОСОБА_6 та після незаконного затримання останнього, а також під загрозою застосування тортур до його дружини ОСОБА_22 та притягнення її до кримінальної відповідальності, яка на той час мала немовля;

3) штучно створені та підроблені протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 17.11.2011, постанови про приєднання до справи речових доказів від 01.03.2012, 24.03.2012, 21.11.2011, 22.11.2011 та 28.05.2011, показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та показання заступника начальника УКР УМВС України в Житомирській області ОСОБА_25 . Також такими є, на переконання адвоката, показання та висновки експерта ОСОБА_10 , внаслідок чого необґрунтованими є висновки суду щодо законності психофізичного дослідження ОСОБА_6 , проведеного експертом ОСОБА_10 , незаконною є й постанова Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.11.2011 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , підтримавши повністю вимоги заяви адвоката ОСОБА_5 , клопотав про повне дослідження доказів у кримінальній справі, про що подав письмове клопотання. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, засуджений вказав про те, що матеріали кримінальної справи містять процесуальні документи, які підтверджують факти штучного створення та підроблення процесуальних джерел доказів як первинних так і похідних, а також прямих та непрямих, внаслідок чого такі докази мають бути визнані судом недопустимими згідно доктрини «плодів отруєного дерева» («fruit of the poisonous tree»), сформульованої практикою Європейського суду з прав людини.

Захисник ОСОБА_9 , підтримавши вимоги заяви адвоката ОСОБА_5 , як на обставину, що могла вплинути на судові рішення та про яку не було відомо суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та яка в сукупності з обставинами та підставами, зазначеними адвокатом ОСОБА_5 про штучне створення обставин та підроблення доказів під час досудового розслідування кримінальної справи, послався на висновок технічного спеціаліста з питань безпеки телекомунікацій ОСОБА_26 від 16.02.2023, наданого на запит сторони захисту від 17.08.2022 вих. № 3/78. Наявність такого висновку спеціаліста, на переконання адвоката, свідчить про існування законних підстав для перегляду судових рішень у цьому провадженні за нововиявленими обставинами. Крім того, обґрунтовуючи свою позицію, захисник також послався й на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2023 (справа №759/12187/23), якою скаргу ОСОБА_6 було задоволено та зобов`язано Святошинську окружну прокуратуру м. Києва внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 27.06.2023, що було вчинено та внесено такі відомості про кримінальне правопорушення за №0000076 від 19.07.2023, досудове розслідування якого на сьогодні триває, тому просив суд, врахувавши додатково повідомлені ним обставини, вимоги заяви адвоката ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечив проти задоволення вимог заяви адвоката ОСОБА_5 , вважав, що заява останнього не містить належного обґрунтування про наявність обставин, що могли вплинути на судові рішення у справі, про існування яких не було відомо та не могло бути відомо суду та учасникам на час судового розгляду на момент ухвалення судових рішень по суті обвинувачення. Також, на переконання прокурора, не містить заява адвоката й належного обґрунтування про наявність інших обставин, які можуть бути визнані нововиявленими відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, а тому просив вимоги заяви адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постановлені у справі рішення місцевого та апеляційного судів - без зміни. Вважав, що висновок спеціаліста не є доказом існування нововиявлених обставин, як і не є доказом існування нововиявлених обставин наявність кримінального провадження за №0000076 від 19.07.2023, враховуючи відсутність кінцевого рішення за результатами досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження.

Заслухавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши заяву адвоката ОСОБА_5 , матеріали, долучені стороною захисту, матеріли кримінальної справи №2608/12509/12, та матеріали судової справи за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що заява адвоката ОСОБА_5 з доповненнями сторони захисту в ході здійснення судового провадження, не містить переконливих доводів та доказів наявності обставин, що зумовлюють перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 щодо засудженого ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленою у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентований Главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Тлумачення термінів «нововиявлені обставини» … «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному тлумаченню з іншими положеннями КПК України, насамперед з положеннями ст. 91 КПК України, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, системне тлумачення положень ст. 91, ст. 459 та пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до постанови ККС ВС від 12.05.2020 (справа №2117/1/-578/11, провадження №51-517ск18) суд касаційної інстанції зазначив, що нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним (постанова ККС ВС від 18.05.2020 у справі №753/1306/18, провадження №51-2290ск20).

Тобто, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Таким чином, предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт та/або обвинувальний висновок, а судове рішення, зокрема, вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Таким чином, процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Всупереч вищевказаним законодавчим приписам, як убачається зі змісту заяви, в ній не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України та таких, про які не було відомо та не могло бути відомо суду й заявнику під час судового провадження.

Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 (№2608/12509/12), залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014, визнано винним та засуджено ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115 КК України - на строк 13 років; за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - до довічного позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК України - на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09.02.2016 змінив вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_6 , виключив з їх мотивувальних частин посилання на висновок судово-психологічно-фізіологічної експертизи з використанням «ПОЛІГРАФУ» від 01.02.2012 та на показання експерта ОСОБА_10 , як на докази винуватості. В решті судові рішення залишив без зміни.

При цьому, з матеріалів кримінальної справи №2608/12509/12 вбачається, що аналогічні доводи заяви адвоката ОСОБА_5 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону й порушення права на захист обвинуваченого внаслідок застосування органом досудового розслідування недозволених методів слідства під час написання явки з повинною, а також під час дачі показань ОСОБА_6 в якості підозрюваного та обвинуваченого, під час проведення відтворення обстановки та обставин події, оглядів місця події та пред`явлення фотознімків для впізнання були предметом детальної перевірки суду апеляційної інстанцій. Також предметом перевірки суду апеляційної інстанції були доводи сторони захисту про порушення правил територіальної підслідності під час проведення досудового слідства кримінальної справи та прийняття процесуальних рішень та проведення процесуальних дій відповідно до вимог діючого законодавства України. Крім того, судом апеляційної інстанції було перевірено доводи сторони захисту про неправильну оцінку досліджених доказів, на підставі яких місцевий суд визнав встановленими фактичні обставини кримінальної справи з наведенням мотивів прийнятого рішення, в тому числі мотивів на спростування показань ОСОБА_6 про його непричетність до умисного вбивства ОСОБА_27 та ОСОБА_28 з посиланням на докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи та пояснюють, чому місцевий суд відкинув такі показання ОСОБА_6 .

У свою чергу, суд касаційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постановлених у кримінальній справі судових рішень по суті обвинувачення за касаційними скаргами сторони захисту з доповненнями з посиланням на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону й порушення права на захист засудженого внаслідок застосування органом досудового розслідування недозволених методів слідства під час досудового розслідування, а також на порушення правил підслідності кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 , на які посилається адвокат ОСОБА_5 у своїй заяві про перегляд вироку місцевого та ухвали апеляційного судів за нововиявленими обставинами, дійшов висновку, що висновки судів першої та апеляційної інстанції про засудження ОСОБА_6 за вчинення інкримінованих йому злочинів є обґрунтованими, оскільки вказані висновки ґрунтуються на об`єктивній оцінці всіх доказів у їх сукупності.

Разом з цим, доводи заяви адвоката ОСОБА_5 про недопустимість показань експерта ОСОБА_10 та висновку судово-психологічно-фізіологічної експертизи з використанням «ПОЛІГРАФУ» від 01.02.2012, як підставу для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, є неспроможними, оскільки такі доводи сторони захисту знайшли оцінку суду касаційної інстанції в ході касаційного оскарження вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, за результатами якого судом касаційної інстанції виключено з мотивувальних частин судових рішень посилання на вказані докази, при цьому в іншій частині судові рішення залишено без змін.

Водночас, ні заява адвоката ОСОБА_5 , ні заява подана на усунення недоліків, про які вказано в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 30.08.2017, не містять будь-яких відомостей, які свідчили б про здійснення розслідування фактів штучного створення або підроблення доказів особами, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальній справі стосовно ОСОБА_6 та/або стосовно осіб, які давали показання під час судового провадження кримінальної справи, а також не містять посилань на ухвалення вироків щодо вказаних осіб за штучне створення або підроблення доказів, не повідомлено й не доведено перед судом наявність таких обставин і захисником ОСОБА_9 .

Наявність судового рішення (вироку) або ж матеріалів розслідування за фактами штучного створення або підроблення доказів щодо осіб, які можуть бути до цього причетні, є невід`ємним елементом належного обґрунтування цих обставин в якості нововиявлених (постанова ККС ВС від 21.01.2020 у справі №315/793/16).

За таких обставин, посилання захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2023 (справа №759/12187/23), якою скаргу ОСОБА_6 було задоволено та зобов`язано Святошинську окружну прокуратуру м. Києва внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 27.06.2023, та внесення таких відомостей за №0000076 від 19.07.2023, досудове розслідування якого, зі слів сторони захисту, на сьогодні триває, не може вважатись обставиною, що свідчить про існування законних підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки не є такими.

Щодо вказівки сторони захисту, як на нововиявлені обставини, про неправомірність посилань місцевого суду у вироку на показання засудженого ОСОБА_6 в якості підозрюваного/обвинуваченого під час обґрунтування висновку про доведеність винуватості, оскільки останній має алібі, то за своїм змістом такі доводи не мають відношення до нововиявлених обставин, та, на переконання колегії суддів, свідчать про бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в кримінальній справі докази, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами Глави 34 КПК України. Виходячи з аналізу положень цієї глави, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

Що стосується доводів сторони захисту про наявність підстав для перегляду судових рішень у цьому провадженні за нововиявленими обставинами з огляду на долучений захисником ОСОБА_9 висновок технічного спеціаліста з питань безпеки телекомунікацій ОСОБА_26 від 16.02.2023, наданий на запит сторони захисту від 17.08.2022 вих. № 3/78, то слід зазначити про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Тобто обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, можуть бути встановлені на підставі доказів, отриманих з цих джерел, зокрема, й висновків експерта.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК України право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим передбачив і обов`язок суду його розглянути у сукупності з іншими доказами.

Колегія суддів зазначає, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань (ч. 1 ст. 69 КПК України). Експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз`яснити його; прибути до суду і дати відповіді на запитання під час допиту (пункти 1, 2 ч. 5 ст. 69 КПК України).

Висновок експерта - це докладний опис досліджень, проведених експертом, та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи (ч. 1 ст. 101 КПК України). Водночас приписи ст. 101 КПК України не стосуються висновку спеціаліста чи письмових консультацій особи, яка володіє спеціальними знаннями.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки, висновки та інші документи під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Спеціаліст має право надавати висновки з питань, що належать до сфери його знань, під час досудового розслідування кримінальних проступків, у тому числі у випадках, передбачених ч. 3 ст. 214 КПК України (пункт 7 ч. 4 ст. 71 КПК України). Під час дослідження доказів суд має право скористатися усними консультаціями або письмовими роз`ясненнями спеціаліста, наданими на підставі його спеціальних знань. Спеціалісту можуть бути поставлені питання щодо суті наданих усних консультацій чи письмових роз`яснень (ст. 360 КПК України).

Із системного аналізу норм статей 84, 2981 КПК України випливає, що висновок спеціаліста у розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 2981 КПК України не є доказом у кримінальному провадженні щодо злочинів, а відтак не може підтверджувати чи спростовувати обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, щодо злочинів.

Наведене вище узгоджується з послідовною практикою ККС ВС (постанови від 27.09.2018 у справі №533/93/16-к (провадження №51-4186км18), від 28.07.2021 у справі №754/7890/19 (провадження №51-2468км21), від 24.11.2021 у справі №711/93/17 (провадження №51-3425км21), від 29.05.2023 у справі №583/877/21 (провадження №51-603км23), від 07.11.2024 у справі №344/8350/22 (провадження №51-1808км24).

Відповідно до пунктів 42, 43 рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 року у справі «Желтяков проти України» суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд справи судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб у ситуаціях, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Про дотримання цього принципу неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 (п. 40), у справі «Устименко проти України» від 29.10.2015 (п. 46)). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Колегією суддів не встановлено обставин суттєвого і неспростовного характеру, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше нововиявленими обставинами доводять неправильність судових рішень, що належить переглянути.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у справі № 2608/12509/12 за нововиявленими обставинами, так як заявником не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, не встановлено таких і за результатами судового провадження, а тому колегія суддів вважає, що заяву адвоката ОСОБА_5 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 372, 376, 459, 462, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29.07.2013 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2014 стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (справа 2608/12509/12) за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3