Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6579/24
Провадження №: 1-кп/332/269/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000077 від 16.10.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, 18 квітня 2024 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в денний період часу, приблизно з 10 год. 39 хв. до 10 год. 51 хв., діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення і отримання незаконних (неконтрольованих Державою) доходів, не маючи ліцензії (дозволу) Національного банку України, надав послуги з обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей шляхом використання забороненої платіжної системи «WebMoney Transfer», при цьому порушив положення наступних законів України:

Закону України «Про платіжні послуги» та «Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними», що затверджено Постановою Правління Національного банку України № 210 від 29 вересня 2022 року, якими визначено правові вимоги щодо випуску та використання електронних грошей в Україні.

Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги»: ст. 1:

- п. 14 Електронні гроші - це одиниці вартості, що зберігаються в електронному вигляді, випущені емітентом електронних грошей для виконання платіжних операцій (у тому числі з використанням наперед оплачених платіжних карток багатоцільового використання), які приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж їх емітент, та є грошовим зобов`язанням такого емітента електронних грошей;

- п. 27 комерційний агент - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка діє від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок особи, яку вона представляє під час надання платіжних послуг на підставі відповідного договору;

- п. 28 користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку;

ст. 10:

- п. 1 до надавачів платіжних послуг належать:

- 1) банки, філії іноземних банків (далі - банки);

- 2) платіжні установи (у тому числі малі платіжні установи);

- 3) філії іноземних платіжних установ;

- 4) установи електронних грошей;

- 5) фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг;

- 6) оператори поштового зв`язку;

- 7) надавачі нефінансових платіжних послуг;

- 8) Національний банк України;

- 9) органи державної влади, органи місцевого самоврядування;

- п. 2 надавати платіжні послуги мають право лише особи, зазначені у частині першій цієї статті;

- п. 3 . Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом;

- п. 13 особи, які здійснюють діяльність без ліцензії та/або включення до Реєстру, якщо така авторизація діяльності вимагається відповідно до цього Закону;

Відповідно до «Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними»:

- п. 22 особи, які надають фінансову платіжну послугу з випуску електронних грошей та виконання платіжних операцій з ними, у тому числі відкриття та ведення електронних гаманців, без ліцензії та/або включення до Реєстру.

Відповідно до постанови Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану»:

п. 15 -1 заборонити:

- п.п. 1 зарахування коштів на рахунки клієнтів фізичних осіб за переказами, ініційованими з використанням електронних платіжних засобів, емітованих учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури);

- п.п. 2 приймати в Україні електронні платіжні засоби (уключаючи перекази, здійснення розрахунків та видачу готівки), емітовані учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури).

Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО України) «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 14 травня 2021 року, введених в дію Указом Президента України від 21 травня 2021 №203/2021, та «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введених в дію Указом Президента України від 22 травня 2024 № 340/2024, застосовано ряд обмежувальних заходів відносно УАБ «ДІД Белтік» («UAB DEED Baltic»), Литовська Республіка, м. Вільнюс, вул. Вутеніо, 4, ЛТ-03113, яке є власником та адміністратором платіжної системи «WebMoney Transfer», що виразилися у повному припиненні та забороні її діяльності на території України.

Відповідно до введених в дію санкцій відносно «WebMoney» Національним банком України скасовано реєстрацію внутрішньодержавної системи розрахунків, відкликано (анульовано) ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, скасовано реєстрацію учасника платіжних систем, скасовано реєстрацію оператора послуг платіжної інфраструктури.

Незважаючи на перелічені закони та нормативні акти, нехтуючи їх положеннями ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, 18 квітня 2024 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в денний період часу, приблизно з 10 год. 39 хв. до 10 год. 51 хв., діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення і отримання незаконних (неконтрольованих Державою) доходів, не маючи ліцензії (дозволу) Національного банку України, надав послуги з обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей шляхом використання забороненої платіжної системи «WebMoney Transfer».

ОСОБА_4 з метою отримання незаконного доходу за надання послуг обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей, діючи без ліцензії (дозволу) Національного банку України на обмін та переказ коштів у національній валюті, без відкриття рахунків та не будучи комерційним агентом з розрахунків у сфері використання електронних грошей, використовуючи можливості веб-ресурсу «exchanger.money», на якому за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено заявку на придбання електронних коштів - «WMZ» (різновид заборонених електронних грошей) у сумі від 5 до 20 за гривню, а саме надається послуга з обміну, вводу, виводу електронних коштів через заборонену платіжну систему «WebMoney Transfer» 18 квітня 2024 року здійснив обмін (ввід, вивід) 715 грн. у WMZ, а саме о 10 год. 41 хв. отримав вказані кошти на власну банківську карту № НОМЕР_1 від ОСОБА_6 з банківської картки № НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_4 з електронного гаманця забороненої платіжної системи «Webmoney Transfer» № Z06 здійснив переказ заборонених електронних грошей в розмірі 19,99 (девятнадцять, дев`яносто дев`ять) одиниць в номіналі «WMZ» на електронний гаманець ОСОБА_6 № Z13.

Отже, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність своїх дій, використав заборонену платіжну систему «Webmoney Transfer» та здійснив обмін (ввід, вивід) заборонених електронних грошей «WMZ».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 200 КК України як неправомірне використання електронних грошей.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 07.11.2024 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального прокурора у кримінальному провадженні за №0000077, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2024 року, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 31.

Згідно з даною угодою прокурор і підозрюваний ОСОБА_4 у присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 200 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розміні 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Крім того, захисником заявлено клопотання про розстрочку виплати штрафу, посилаючись на матеріальний стан обвинуваченого, який на даний час непрацевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого і його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 200 КК України як неправомірне використання електронних грошей.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 200 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесене до нетяжкого злочину, унаслідок вчиненого обвинуваченим злочину шкода завдана лише державним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, визначена в межах санкцій ч. 1 ст. 200 КК України з урахуванням положень ст. ст. 60, 63, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст. ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України. Укладання угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України суд вважає за можливе з урахуванням майнового стану обвинуваченому розстрочити ОСОБА_4 виплату штрафу в сумі 51000 (п`ятдесяти однієї тисячи) гривень на дванадцять місяців шляхом перерахування щомісячно рівними частинами в розмірі 4250, 00 грн., починаючи з місяця, в якому вирок набрав законної сили до сплати штрафу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Витрати на залучення експертів відсутні. У справі цивільний позов не заявлено.

У відповідності до ст. 374 КПК України скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 374, 473, 474, 476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.11.2024 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному провадженні за №0000077, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07.11.2024 року покарання у виді штрафу в розміні 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 виплату штрафу в сумі 51000 (п`ятдесяти однієї тисячи) гривень на дванадцять місяців шляхом перерахування щомісячно рівними частинами в розмірі 4250, 00 грн., починаючи з місяця, в якому вирок набрав законної сили до сплати штрафу у повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2024р. на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було вилучено 17 вересня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази:

- банківські картки Аваль - 3 шт.;

- банківська картка Монобанк - 1 шт.;

- банківська картка Приватбанку - 1 шт.;

- банківські картки сірого кольору Приватбанку - 3 шт.;

- банківська картка A-Банку - 1 шт.;

- мобільний телефон Росо с65, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 - 1 шт.;

- мобільний телефон Nokia, ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 - 1 шт.;

- мобільний телефон Сяомі, ІМЕІ: НОМЕР_8 , НОМЕР_8 - 1 шт.;

- мобільний телефон Redmi, ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 - 1 шт.

-карта пам`яті micro sd 8gb та micro sd adapter - 1 шт.;

-флеш накопичувач Transcend 32 gb - 1 шт.;

-карта пам`яті Sandisk usb 32 gb - 1 шт.;

-карта пам`яті золотистого кольору 32 gb - 1 шт.;

-карта пам`яті Kingston 32 gb - 1 шт.;

-карта пам`яті Teclast 64 gb - 1 шт.;

-сім карта № НОМЕР_11 - 1 шт.;

-сім карта № НОМЕР_11 - 1 шт.;

-сім карта № НОМЕР_12 - 1 шт.;

-ноутбук сірого кольору dell latitude P1SS - 1 шт., що приєднані до кримінального провадження №0000018 від 22.12.2022 в якості речових доказів та зберігаються у матеріалах кримінального провадження - повернути законному володільцеві - ОСОБА_4 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений засудженим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1