КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/228/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1419/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, яка здобула середню спеціальну освіту, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 рокузадоволено клопотання слідчого слідчої групи 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2023 року за № 0000243 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 березня 2025 року включно з утриманням її в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6

в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2025 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, до 15.01.2025 року включно, та винести нове рішення, застосувавши цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , а в разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прописати розмір застави, який буде достатній для того, щоб вона не порушувала покладені на неї обов`язки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2025 рокупро продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що в поданні слідчий просив продовжити підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без застосування застави. Судом і було винесено вищевказане рішення - продовжено строк тримання під вартою до 10.03.2025 року включно, без внесення застави, що є найсуворішим запобіжним заходом для людини.

На думку захисника, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи застави буде більш впливовим заходом для ОСОБА_11 , ніж тримання під вартою, так як вказаний запобіжний захід повністю обмежує права підозрюваної.

Посилається на те, що в судовому засіданні ОСОБА_11 визнала свою вину, та щиро розкаялася, що вчинила вищевказане правопорушення, запевнила суд, що це вперше і в останнє вона в житті перетнула закон, сильно картає себе за скоєне, не знімає з себе відповідальності за скоєне і готова понести покарання. Однак, в цей час хотіла б знаходитись на іншому запобіжному заході, а саме цілодобовому домашньому арешті за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, підозрювана запевнила суд, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу буде виконувати сумлінно всі обов`язки, які на неї будуть покладені.

Зазначає, що ОСОБА_7 під час досудового слідства дала правдиві зізнавальні покази і викрила своїми показами діяльність даної організованої групи.

Захисник зазначав про те, що на даний час перебування під вартою може негативно вплинути на розвиток здоров`я та психіку ОСОБА_11 , а тримання під вартою є недоцільним і необґрунтованим.

Адвокат вказує на те, що підозрювана ОСОБА_11 має сильні суспільні зв`язки, родину, постійне місце проживання в у м. Житомирі.

Зазначає, що дійсно ОСОБА_11 оступилася, але має молодий вік і може принести ще користь для суспільства, для своєї родини.

Захисник вважає, що при таких обставинах можливим є застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, за адресою, яка вказана вище: АДРЕСА_1 , а в разі залишення тримання під вартою, прописати розмір застави, такий щоб його було достатньо для забезпечення покладених на підозрювану обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні 4 відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000243 від 18.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 311 КК, ч. 2 ст. 317 КК України.

15.10.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

16.10.2024 року слідчим суддею Святошинського районного судум. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2024 року включно без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000243 до трьох місяців, а саме до 15.01.2025 року.

10.12.2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.01.2025 року з утримуванням останньої в ДУ «Київський слідчийізолятор».

15 січня 2025 року закінчується трьох місячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні, який ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва був продовжений.

03 січня 2024 року слідчий слідчої групи 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотаннямпро продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2023 року за № 0000243 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді накладення арешту на кореспонденцію, огляд та виїмка затриманої кореспонденції відносно ОСОБА_7 від 13.03.2024;

2. Висновком експерта від 29.04.2024, №СЕ-19-24/27679-НЗПРАП згідно з яким надана на дослідження речовина, являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP;

3. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 від 13.03.2024;

4. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 від 13.03.2024;

5. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_7 , від 10.07.2024;

6. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 від 19.07.2024;

7. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_7 від 26.07.2024;

8. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_7 від 11.09.2024;

9. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_7 , від 11.09.2024;

10. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді накладення арешту на кореспонденцію, огляд та виїмка затриманої кореспонденції відносно ОСОБА_7 від 11.09.2024;

11. Висновком експерта від 09.10.2024, №СЕ-19-24/60406-НЗПРАП згідно з яким надана на дослідження речовина, являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP;

12. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді накладення арешту на кореспонденцію, огляд та виїмка затриманої кореспонденції відносно ОСОБА_7 від 11.09.2024;

13. Висновком експерта від 09.10.2024, №СЕ-19-24/60408-НЗПРАП згідно з яким надана на дослідження речовина, являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP;

14. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_7 від 12.09.2024;

15. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_7 , від 11.09.2024;

16. Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді накладення арешту на кореспонденцію, огляд та виїмка затриманої кореспонденції відносно ОСОБА_7 від 14.09.2024;

17. іншими матеріалами в сукупності.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався і на те, що 15 січня 2025 року закінчується трьох місячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні, який ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва був продовжений.

Відповідно, завершити досудове розслідування до 15.01.2025 року не представляється можливим, у зв`язку з необхідністю проведення у кримінальному провадженні значної кількості слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, зокрема:

1) долучити до матеріалів кримінального провадження висновки 83 призначених судових експертиз (молекулярно-генетичних, дактилоскопічних, балістичних, вибухотехнічних, матеріалів, речовин та виробів, комплексних молекулярно-генетичних та дактилоскопічних експертиз, товарознавчих), які на даний час є не проведеними;

2) з урахуванням висновків призначених експертиз, підготувати та вручити повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, особам, які на даний час не мають процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, в житлі та інших володіннях яких були знайдені предмети, за зовнішніми ознаками-заборонені до цивільного обігу;

3) з урахуванням висновків призначених експертиз, підготувати та вручити підозрюваним повідомлення про нові підозри у вчиненні кримінальних правопорушень;

4) завершити огляди вилучених під час обшуків речей та документів (мобільні телефони, ноутбуки, флеш - накопичувані, громіздкі хімічні реактиви, устаткування іт.д.):

5) призначити комп`ютерно-технічні експертизи на основі проведених оглядів по проведених технічних засобах, вилучених під час обушків та отримати відповідно висновки, що обов`язкові до доручення до матеріалів кримінального провадження;

6) по завершенню оглядів отримати у слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва дозвіл щодо тимчасового доступу до речей та документів, а саме інформації від операторів мобільного зв`язку про телефонні з`єднання вилучених під час обшуків телефонних номерів та терміналів мобільного зв`язку, а також по номерам та ІМЕІ терміналів, осіб, які входять до складу організованої групи і на даний час є неустановленими,

7) за результатами оглядів отримати у слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва дозвіл щодо тимчасового доступу до речей та документів, що знаходяться у ТОВ «Нова пошта», TOB «Meest пошта», ТОВ «Делівері» щодо поштових відправлень, оформлених підозрюваними на так звані «одноразові» номери мобільних телефонів та ін.

8) з урахуванням отриманого аналізу отримати у слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва дозвіл щодо тимчасового доступу до речей та документів, а саме інформації від операторів мобільного зв`язку України про телефонні з`єднання, які становлять інтерес для досудового розслідування та проаналізувати їх.

9) зібрати у повному обсязі, матеріали, що характеризують підозрюваних;

10) розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених НСРД, а саме протоколи, клопотання, доручення, постанови, ухвали Київського та Житомирських апеляційних судів;

11) з урахуванням зібраних матеріалів та доказів у кримінальному провадженні визначитись з остаточним колом підозрюваних та підготувати кінцеве повідомлення про підозру;

12) виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність у виконанні яких може виникнути під час проведення досудового розслідування;

13) виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками;

14) скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.

Слідчий в клопотанні наголосив, що вказані слідчі (розшукові), процесуальні дії мають важливе значення для кваліфікації дій підозрюваної, встановлення можливих співучасників протиправних дій та їх результати будуть використані під час судового розгляду.

Зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії не можуть бути завершені до закінчення строку досудового розслідування у зв`язку зі складністю провадження, пов`язаною з тривалістю слідчих (розшукових) дій, а також необхідністю проведення судових експертиз.

Обставини, що перешкоджали здійснити вказані процесуальні, слідчі (розшукові) дії у передбачений законом строк: тривалість проведення великої кількості призначених у кримінальному провадженні експертиз, які на даний час не закінчені, значна кількість підозрюваних у даному кримінальному провадженні, значний обсяг слідчих (розшукових) дій,тривалість процедури зняття грифів секретності з матеріалів НСРД.

Слідчий вказував, що згідно зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_11 , а саме ч. 3 ст. 307 КК України, являється особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Також, слідчий в клопотанні зазначив, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України до теперішнього часу наявні та не зменшені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, підозрювана ОСОБА_7 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому вона підозрюється.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваній, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Також, на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочин, який інкримінується підозрюваній, вчинений у складі організованої групи, що в свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї групи були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин, використовуючи при цьому необхідне приладдя та здійснюючи збут, незаконне виготовлення психотропних речовин в великому та особливо великому розмірах, тобто здійснюючи злочин зухвало з порушенням нормальної життєдіяльності громадського суспільства та розповсюджуючи небезпечні речовини невизначеному колу осіб.

У зв`язку з вищевикладеним єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до підозрюваної, є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, враховуючи, що вчинене останньою кримінальне правопорушення підриває нормальні відносини у суспільстві, збут психотропних речовин викликає у інших осіб, які його вживають, невідворотні наслідки погіршення загального стану здоров`я, зважаючи на об`єми психотропної речовини, що виготовлялась та збувалась учасниками злочинної групи, її вартість на «чорному ринку», а також роль ОСОБА_11 , яка, виходячи із зібраних в ході досудового розслідування матеріалів є активним учасником злочинної групи, та вчинюваних нею злочинів, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо неї.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 рокузадоволено клопотання слідчого слідчої групи 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2023 року за № 0000243 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 березня 2025 року включно з утриманням її в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваної.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегією суддів також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваної, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваній винятковий запобіжний захід.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Розуміючи, що у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, їй може загрожувати тривалий строк ув`язнення, будучи особою жіночої статі, на яку не поширюється дія законодавства про мобілізацію на період воєнного стану та маючи змогу вільно перетинати Державний кордон, це може спонукати її до втечі за кордон або на тимчасово непідконтрольні Україні території та тривалого переховування від органів слідства з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що спілкування між ОСОБА_7 та іншими на даний час не установленими особами з числа злочинної групи відбувалось за допомогою в тому числі мобільних телефонів та меседжерів, тому ОСОБА_7 , як особа, яка на думку органу досудового розслідування незаконно зберігала, перевозила з метою збуту та збувала психотропні речовини, володіючи повною інформацією про контакти зі спільниками та чати в меседжерах, перебуваючи на волі може, знищити предмети, речі які на даний час ще не віднайдені та не вилучені органами досудового розслідування, оскільки інкриміновані ОСОБА_7 злочини вчинялись в складі організованої групи і наразі деякі із неустановлених її учасників можуть мати доступ до таких предметів та речей та інформації, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_7 знає особисто інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, проживає з ними в одному місті, а також на думку органу досудового розслідування може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань, змінити їх чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового або судового засідання.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у можливостіпідозрюваної ОСОБА_7 попередити інших неустановлених на даний час співучасників про факт викриття їх спільної злочинної діяльності, а також створенні штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих неюу подальшому захисних версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_7 , хоча в минулому не притягувалася до кримінальної відповідальності за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, однак будучи тривалий час втягнута в неї, усвідомлюючи високу прибутковість вказаної вище злочинної діяльності, що дає значний матеріальних зиск без щоденної праці та надзусиль, не маючи стабільного джерела доходу, може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення.

Отже, всупереч тверджень апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, продовживши строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що зумовлює право суду не визначати розмір застави при продовженні строків тримання під вартою.

При цьому, на переконання колегії суддів, наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваної не допускає тримання її під вартою, слідчому судді не надано та матеріали провадження таких доказів не містять, а тому перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою немає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що підозрювана має сильні суспільні зв`язки, родину, постійне місце проживання в у м. Житомирі, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4