Справа №577/4832/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/855/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/4832/23 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2023, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Дубов`язівка Конотопського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 , оскільки суду не надано беззаперечних та прямих доказів, які б доводили вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Також дії ОСОБА_10 не можуть бути кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК через відсутність такої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану;

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки порушено його право на захист, розгляд справи здійснено без нього, його вина не доведена.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2023 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 7 років. Стягнуто з ОСОБА_10 : на користь ОСОБА_14 10266 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_15 10228 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_16 6456,86 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_17 12266,43 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_18 3172 грн матеріальної шкоди; на користь держави 12907,82 грн витрат за проведення експертиз.

Згідно вироку, 29.12.2022 близько 16 год. обвинувачений ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_19 майно загальною вартістю 5864 грн.

З 18 год. 13.03.2023 до 08 год. 14.03.2023 ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до сараю садиби АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_14 майно загальною вартістю 10266 грн.

З 20 год. 16.04.2023 до 06:15 год. 17.04.2023 ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до гаража садиби АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_15 майно загальною вартістю 10228 грн.

06.05.2023 близько 16 год. поруч садиби АДРЕСА_4 ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до автомобіля «ЗАЗ 110557 Таврія» д. н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_16 майно та грошові кошти на загальну суму 9489,86 грн.

З 23 год. 26.05.2023 до 07 год. 27.05.2023 на території садиби АДРЕСА_5 ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до автомобіля «ВАЗ 2104» д. н. НОМЕР_2 », звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_17 майно загальною вартістю 12266,43 грн.

З 22.30 год. 27.06.2023 до 08 год. 28.06.2023 ОСОБА_10 , діючи в умовах воєнного стану, проник до сараю садиби АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_18 майно загальною вартістю 23263 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка заперечила проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, ч. 2 цієї статті передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно п. 1 ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення ЄСПЛ є обов`язковими для виконання Україною.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на суворому дотриманні законів під час здійснення правосуддя, зокрема, у рішеннях «Волков проти України» (рішення від 09 січня 2013 року), «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (рішення від 15 жовтня 2002 року), «Гору проти Греції» (рішення від 20 березня 2009 року), «Андрєєва проти Латвії» (рішення від 18 лютого 2009 року).

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів.

Зокрема, відповідно ч. 1 ст. 20 КПК обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обвинувачений, крім іншого, має право: 1) брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; 2) збирати і подавати суду докази; 3) висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; 4) виступати в судових дебатах; 5) ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження (ст. 42 КПК).

За змістом положень ч. 2 ст. 318 КПК судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю обвинуваченого, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вимога закону про обов`язкову участь обвинуваченого у судовому розгляді є додатковою гарантією захисту його прав, оскільки надає йому можливість самому захищати свої права і законні інтереси в суді. Розглядувана вимога дає можливість суду безпосередньо заслухати обвинуваченого, вислухати його доводи, спрямовані на спростування обвинувачення чи на пом`якшення покарання, перевірити й оцінити їх у сукупності з іншими наявними у справі доказами та винести законне і обґрунтоване рішення.

Якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту. Після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухвалені за його відсутності, та дати пояснення щодо них. У разі видалення обвинуваченого на весь час судового розгляду, судове рішення, яким закінчено провадження в суді, негайно оголошується обвинуваченому після його ухвалення (ч. 1 ст. 330 КПК).

Необхідно зазначити, що передбачене законом право головуючого видалити обвинуваченого з зали судового засідання на весь час судового розгляду можливе лише в тому разі, якщо він своєю поведінкою грубо чи систематично порушує порядок у судовому засіданні або не підкоряється розпорядженням головуючого та перешкоджає подальшому розгляду справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

З технічного запису судового засідання Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2023 вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185 КК, після відкриття судового засідання, оголошення складу суду, роз`яснення учасникам судового провадження права відводу, оголошення прокурором обвинувального акта, встановлення особи обвинуваченого та роз`яснення йому суті обвинувачення, суд намагався з`ясувати чи визнає обвинувачений свою вину та чи буде він надавати показання.

Обвинувачений повідомив, що вину він визнає частково, а надавати показання буде після дослідження всіх доказів. На повторне запитання головуючого, в якій саме частині обвинувачення ОСОБА_10 визнає свою вину, останній знову повідомив, що свою позицію висловить після надання прокурором доказів.

Після роз`яснення ОСОБА_10 відсутності права задавати запитання головуючому, обвинувачений відмовився від надання показань згідно ст. 63 Конституції України, при цьому, одночасно із цим також починав говорити головуючий. Ця обставина («перебивання головуючого») була розцінена судом як порушення порядку судового засідання, у зв`язку з чим обвинуваченому було повідомлено, що у разі повторного порушення ним порядку буде вирішуватися питання про його видалення із зали судового засідання.

У судовому засіданні 16.11.2023 обвинувачений ОСОБА_10 просив розглянути його письмові заяви та клопотання, які він намагався передати через свого захисника, на що судом було відмовлено та роз`яснено, що існує встановлений порядок дослідження доказів, а всі заяви та клопотання будуть розглянути згодом, після чого обвинувачений почав кричати та обурюватися тим, що суд порушує його права, висловлюючи при цьому недовіру суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд ухвалив рішення видалити обвинуваченого ОСОБА_10 із зали засідання на весь час судового розгляду у зв`язку з повторним порушенням порядку у залі судового засідання.

У той же час, враховуючи вказані вище обставини, визнане судом першої інстанції «перебивання головуючого», на переконання колегії суддів, не мало ознак такого грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_10 порядку судового засідання, що тягнуло б за особою його попередження згідно ч. 1 ст. 330 КПК про видалення із зали судового засідання у разі повторного порушення порядку.

16.11.2023 поведінка обвинуваченого дійсно свідчила про порушення ним порядку в залі судового засідання, однак підстав вважати, що такі дії носили систематичний характер, а також перешкоджали подальшому розгляду справи, не встановлено.

Не має переконливого обґрунтування і тривалість такого обмеження, а саме, на весь час судового розгляду кримінального провадження, внаслідок чого обвинувачений не був допитаний безпосередньо судом щодо обставин інкримінованого йому обвинувачення, хоча на початку судового розгляду він неодноразово заявляв, що буде надавати показання після дослідження всіх наданих стороною обвинувачення доказів.

Крім того, обвинувачений не брав участі у дослідженні доказів і судових дебатах та був позбавлений можливості звернутися до суду з останнім словом, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що усунення обвинуваченого від участі у судовому розгляді відбулося за відсутності достатніх на те підстав.

Відповідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК передбачено, що у разі встановлення порушень, передбачених п. 2-7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла переконання, що внаслідок здійснення судового розгляду без участі обвинуваченого за вказаних вище обставин було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення згідно п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Після скасування зазначеного вироку колегія суддів вважає за необхідне відповідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК призначити новий судовий розгляд, так як установлено порушення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, частково задовольнивши таким чином у межах ч. 1 ст. 404 КПК апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені в них питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції згідно положень ч. 2 ст. 415 КПК при скасуванні судового рішення не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна містити рішення щодо запобіжного заходу.

Зважаючи на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу тримання ОСОБА_10 під вартою після скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2023 відносно ОСОБА_20 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_21 строк тримання під вартою до 24.01.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4