Справа № 559/4957/24
Провадження № 1-кп/559/99/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження №0000339 від 04.06.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше засуджений за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.02.2024 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 91-1 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 11.12.2024 ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування реальної міри покарання у виді 1 року позбавлення волі за вироком Дубенського міськрайонного суду від 14.02.2024 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.02.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство.

21.05.2024 близько 21 год. 05 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, умисно, повторно, вчинив щодо ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах дії фізичного та психологічного насильства, а саме: словесно ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг та руки, штовхав, погрожував фізичною розправою, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя. Внаслідок чого, поліцейським з обслуговування Дубенського району батальйону УПП в Рівненській області ДПП щодо ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис відносно кривдника, серії АА №435071 від 21.05.2024 у вигляді зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборони на вхід та перебування у місці проживання постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати з нею, строком на 10 діб, з 21.05.2024 до 31.05.2024, який ОСОБА_3 порушив 24.05.2024, 25.05.2024 та 29.05.2024, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення, серії ВАД №338974 від 24.05.2024, серії ВАД №335347 від 25.05.2024 та серії ВАД №338973 від 29.05.2024.

Крім того, продовжуючи свої систематичні дії щодо вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 , 21.12.2024 близько 07 год. 00 хв., за місцем спільного проживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, на грунті неприязних відносин умисно, повторно, вчинив щодо ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, дії психологічного насильства, а саме: словесно ображав її нецензурною лайкою, конфліктував, виганяв з квартири, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань та погіршення її якості життя.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України: умисне, систематичне вчинення, фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що привело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

У відповідності до норм ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження, щодо обсягу та порядку дослідження доказів не поступало, суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, а також щодо речових доказів та судових витрат.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся. Підтвердив фактичні обставини справи. При цьому, надав покази про те, що між ним та його співмешканкою часто виникали конфліктні ситуації, з приводу вживання ним спиртних напоїв. В ході сварки обзивав ОСОБА_5 нецензурними словами, шарпав за одяг, погрожував фізичною розправою, за що працівники поліції складали відносно нього адміністративні протоколи, також виписали терміновий заборонний припис, який він порушив тим, що, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знову висловлювався до співмешканки нецензурною лайкою, штовхав, вчинив домашнє насильство. Запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, де просила розгляд справи проводити без їхньої участі, так як учасником судового процесу бути не бажає. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме в умисному, систематичному вчиненні, фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що привело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином. Також дані про особу винного, який судимий та в період іспитового строку вчинив аналогічний злочин, замість того, щоб довести своє виправлення та скористатись шансом, який йому надав суд. У зв"язку з чим, іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_3 для відбуття реальної міри покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно інформації Дубенського РВП на виконання ухвали суду від 11.12.2024 року ОСОБА_3 затримано 02.01.2025 року та поміщено до Рівненського слідчого ізолятора.

За характеристикою з місця проживання, скарг на ОСОБА_3 від односельчан не надходило, однак притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство над ОСОБА_5 . Перебуває під наглядом в лікаря нарколога та на профілактичному обліку в Дубенському РВП ГУНП в Рівненській області, як кривдник. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання - є вчинення злочину повторно та в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе. Тому необхідно призначити реальну міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 126-1 КК України, з врахуванням попереднього вироку згідно ст.71 КК України. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 й попередження вчинення ним нового злочину та відповідає меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Процесуальні втрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_3 шляхом часткового складання покарань із попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.02.2024 за ст.126-1 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 02.01.2025 року - з моменту затримання.

Речовий доказ у справі: оптичний диск із записом з нагрудних камер працівників поліції від 21.05.2024 року-залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1