КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 січня 2025 року, апеляційну скаргу прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, відносно,

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмельницький, громадянки України, депутата Хмельницької міської ради VIII скликання, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 та продовжено підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 08 січня 2025 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 3 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9 992 440 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді щодо визначення ОСОБА_6 застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та продовжити підозрюваній строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 08 січня 2025 року, залишивши альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2024 у справі 3 757/46474/24-к, з визначенням обов`язків.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною в частині визначення розміру застави.

Слідчим суддею не правильно застосовано абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки визначена застава не здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків.

Посилається на те, що сума задекларованих ОСОБА_6 за 2023 рік доходів становить 1 257 736 гривень, при тому, що 08 жовтня 2024 року у підозрюваної виявлено грошові активи, які між її законними доходами становили різницю мінімум 57 099 803 гривень, що більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, наявність і інших активів за кордоном. Також, згідно аналітичного дослідження за період 2019-2024 років, підозрювана набула активів на загальну суму 105 628 990, 50 грн., що майже у п`ять мільйонів гривень перевищує суму, що становить предмет кримінального правопорушення, передбаченого с. 368-5 КК України.

На думку прокурора, з часу застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, ризики, передбачені ст. 177 КПК України збільшилися.

Зокрема, підозрювана вживала заходів щодо оформлення документів на імміграцію, тимчасове проживання в іншій країні, а саме в Канаді.

Разом із тим, ОСОБА_6 має змогу перетинати державний кордон України в умовах воєнного стану, шляхом приховання свого статусу депутата місцевої ради, або супроводжуючи неповнолітню доньку.

Посилання сторони захисту на позитивну характеристику, видану депутатом Хмельницької міської ради ОСОБА_9 , а також на сплату ОСОБА_6 податків та відсутність зв`язку із публічними фінансами, спростовуються протоколами НСРД від 12 вересня 2024 року.

Звертає увагу на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 . З мотивувальної частини ухвали вбачається, що колегія суддів визнала обґрунтованим визначений розмір застави у виді 49 962 000 гривень.

На переконання прокурора, нових суттєвих обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які б могли вплинути на суттєве зменшення застави, не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000133, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ст. 368-5 КК України.

08 жовтня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України.

04 грудня 2024 року старша слідча в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернулася до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі № 757/46474/24-к, тобто 49 962 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 08 січня 2025 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 3 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9 992 440 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 368-5 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Як вбачається з матеріалів клопотання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований та продовжений підозрюваній ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості інкримінованого їй злочину, з врахуванням даних про її особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, прийшов до обгрунтованного висновку, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , слідчим суддею враховані дані, що характеризують особу підозрюваної, зокрема те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на утриманні неповнолітню доньку та матір пенсійного віку. Однак, наведене не може свідчити на користь зменшення заявлених ризиків та недопущення інших способів неналежної процесуальної поведінки підозрюваної. Відтак, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 аналогічного запобіжного заходу.

Щодо визначення розміру застави, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його мотив, матеріальне становище підозрюваної, тяжкість правопорушення, у якому вона підозрюється, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрювана не буде порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, визначив заставу у 3 300 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 992 440 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є таким, що відповідає матеріальному стану підозрюваної і достатнім у даному кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, колегія суддів не вбачає, а відтак доводи прокурора в частині визначення розмір застави є необґрунтованими.

Крім того, ОСОБА_6 внесено заставу та її звільнено з-під варти. Водночас порушення щодо невиконання покладених на неї обов`язків не зафіксовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 757/57062/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11-сс/824/719/2025 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України