печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1446/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 06.12.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000626 від 11.04.2023.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000626 від 11.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 437 КК України.

Встановлено, що 24 лютого 2022 року о 5 годині президент рф оголосив про проведення спеціальної військової операції в Україні, а фактично - широкомасштабне вторгнення з декількох напрямків із застосуванням різних видів і родів зс та інших військових формувань рф.

В подальшому, цього ж дня, зс рф, які діяли за наказом представників влади та зс рф, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України. Підрозділами зс та інших військових формувань рф здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, яке супроводжувалось бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснювались по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до загибелі великої кількості цивільних осіб, у тому числі дітей, та інших тяжких наслідків у вигляді отримання особами тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення і пошкодження об`єктів цивільної інфраструктури.

Керівництво вищевказаними злочинними діями здійснюється представниками влади і зс рф, правоохоронних і розвідувальних органів держави - агресора.

Так, в ході проведення досудового розслідування та оперативно-розшукових заходів встановлено, що начальник відділу берегових військ чф зс рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причетний до планування, підготовки, розв`язання та введення агресивної війни проти України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 до зазначеної злочинної діяльності залучив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України має паспорт громадянина російської федерації, може бути причетний до спецслужб рф (прикордонне управління фсб рф) та на окупованій території АР Крим здійснює господарську діяльність, а з отриманих доходів податки сплачує до бюджету рф.

06.12.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого разом з речами та документами, зазначеними в ухвалі слідчого судді виявлено та вилучено: договір займу від 24.01.2017 на 2 арк.; договір займу від 01.09.2017 на 1 арк.; договір займу від 27.04.2016 на 1 арк.; договір займу від 19.04.2016 на 1 арк.; договір від 10.05.2016 на 1 арк.; договір займу від 02.02.2016 на 1 арк.; договір займу між фізичними особами від 01.10.2019 на 3 арк.; договір оренди від 03.10.2015 на 3 арк.; свідоцтво про державну реєстрацію ФОП на 1 арк.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП на 1 арк.; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП на 2 арк.; довіреність від 23.08.2017 на 1 арк.; договір купівлі-продажу від 22.08.2017 на 1 арк.; договір купівлі-продажу від 27.03.2018 на 1 арк.; договір купівлі-продажу від 22.08.2017 на 1 арк., податкову декларацію на 5 арк.; страхове свідоцтво на 1 арк.; копія договору купівлі-продажу від 04.10.2019 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 на 2 арк.; копія довідки про взяття на облік платника податків на 1 арк., письмова згода від 01.09.2021 на 1 арк.; грошові кошти в сумі 41 000 доларів США та 60 400 Євро.

Постановою слідчого від 06.12.2023 вказані предмети, у тому числі вилучені грошові кошти, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2023 у кримінальному провадженні № 0000626 від 11.04.2023 за ч. 2 ст. 437 КК України у кримінальному провадженні № 0000626 від 11.04.2023 за ч. 2 ст. 437 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, серед яких грошові коштів у сумі 41 000 доларів США та 60 400 Євро. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.08.2024 вказана ухвала залишена без змін, апеляційна скарга представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2024 за заявою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 скасований арешт майна, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2024.

Проте у зв`язку з тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, у межах якого накладено арешт на грошові кошти, триває, збір доказів продовжується, тому питання скасування арешту на цій стадії є передчасним і не відповідає завданням кримінального провадження.

Без застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищезазначеного майна неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, які підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом вручення повістки слідчому, про причини своєї неявки не повідомив, власну правову позицію не виклав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 437 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 06.12.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000626 від 11.04.2023, а саме: грошові кошти в сумі 40 000 доларів США та 60 400 Євро.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1