Справа № 204/7083/17
Провадження № 1-в/204/336/25
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого -судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі, подання Т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 ,-

встановив:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування подання зазначено, що в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відбуває покарання: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений 22.03.2024 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Васильківського районного суду Запорізької області від 18.04.2018 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.09.2017 року по 09.01.2018 рік, та строк відбуття покарання за вироком Васильківського районного суду Запорізької області від 18.04.2018 року, починаючи з 13.08.2020 року. (Залік - 3 місяці 26 днів). Вирок набрав законної сили 17.09.2024. Початок строку: 13.08.2020; кінець строку: 17.04.2027. Станом на 26.02.2025 відбув: 4 роки 10 місяців 9 днів більше ніж 2/3 строку покарання. Невідбутий строк покарання станом на 26.02.2025: 2 роки 1 місяць 21 день. Попередні судимості: 17.06.2016 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.289, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком на 2 роки. 18.04.2018 Васильківським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.08.2020. Під час тримання під вартою у ДУВП (№ 4) захарактеризував себе добре, має 1 заохоченя. 3 01.10.2024 відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4. За період відбування покарання характеризується добре. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 2 заохоченя, стягнення погашені за сплином часу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований підсобним робітником. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив. Під час індивідуальних бесід виражав шире каяття. Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, адміністрація Дніпровської УВП (№4) клопоче перед судом про застосування ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від покарання.

Представник установи в судовому засіданні підтримав подання і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні в поданні.

В судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 підтримав подання начальника установи і просив задовольнити, застосувавши відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого, зазначивши, що підстави для застосування ст.81 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 на даний час відсутні, оскільки останній має 5 стягнень.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення -це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Васильківського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. Вирок набрав законної сили 17.09.2024 року. Початок строку: 13.08.2020; Кінець строку: 17.04.2027. Станом на 26.02.2025 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Як вбачається з подання, матеріалів особової справи засудженого та встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 не вчиняв порушень протягом останніх півроку, має п`ять стягнень: 01.06.2021 року попередження (перешкоджання нагляду з боку адміністрації); 04.11.2022 року попередження (встановлення між камерного зв`язку); 19.04.2023 року попередження (встановлення між камерного зв`язку); 19.04.2023 року догана (вилучення грошей); 31.07.2024 року ДІЗО 3 доби (вилучення забороненого предмету погашено із впливом часу), та два заохочення: 24.08.2024 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці; 28.11. 2024 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький. Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи виконано частково. Засуджений дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарань; дотримується розпорядку дня установи виконання покарань, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації.

Слід зазначити, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України. Тобто, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, наявність заохочень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення, так як існує ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.

Сам факт, що засуджений за час відбування покарання з 13.08.2020 по теперішній час має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці від 24.08.2024 року та 28.11.2024 року, не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України. При цьому судом також встановлено, що за період відбування покарання засуджений мав п`ять стягнень у виді попередження за перешкоджання нагляду з боку адміністрації, попередження за встановлення між камерного зв`язку, попередження за встановлення між камерного зв`язку, догана, ДІЗО 3 доби за вилучення забороненого предмету (погашено із впливом часу), що свідчить про відсутність сумлінної поведінки засудженого та не доводить його виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не зважаючи на наявність задовільної характеристики, термін покарання який відбув ОСОБА_5 за вчинення злочину, є недостатнім для висновку про виправлення засудженого та можливість застосування відносно нього ст. 81 КК України, а тому в задоволенні подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 67, 103 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, ст.ст.369-372 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання Т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

/Суддя ОСОБА_1