ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2962/18 Номер провадження 11-сс/814/123/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 17 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року за №0000292, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 27 днів, а саме до 12 січня 2025 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю РФ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимому.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його неналежну процесуальну поведінку та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Водночас, урахувавши обставини провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування зазначеного вище запобіжного заходу без визначення розміру застави ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 17 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя постановив судове рішення, яке не відповідає положенням національного й міжнародного законодавства, не врахувавши: те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність заявлених ризиків та обгрунтованість поданого клопотання; стан здоров`я підозрюваного.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника про задоволення апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року за №0000292 (а.п.1).

Досудовим розслідуванням установлено, що 09 листопада 2015 року приблизно о 19 годині ОСОБА_8 на проїзній частині біля автостанції №3 по вул. Зіньківській, 6 у м. Полтава на ґрунті неприязних відночин умисно наніс ОСОБА_9 удар колюче ріжучим предметом у ділянку черевної порожнини, чим заподіяв ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишківника та його брижейки кишки.

ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч.1 ст.121 КК України умисного заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (а.п.25-26).

21 січня 2016 року слідчим оголошено ОСОБА_8 у державний розшук і затим на підставі постанов слідчого від 07 лютого й 15 вересня 2020 року в міжнародний розшук у зв`язку з його ухиленням від слідства за кордоном (а.п.73-76).

Після затримання ОСОБА_8 на території Федеративної Республіки Німеччина та його видачі в Україну слідчий ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 27 днів у межах строку досудового розслідування, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.78-79, 87-100).

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини необхідності застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мають місце, підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, особу підозрюваного, неналежну процесуальну поведінку останнього та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема, даними: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10 листопада 2015 року про те, що 09 листопада 2015 року приблизно о 19 годині на проїзній частині біля автостанції по вул. Зіньківській, 6 у м. Полтава ОСОБА_8 , якого його ( ОСОБА_9 ) дівчина ОСОБА_11 впізнала як її колишнього хлопця, зупинив їх, почав кричати з образами на нього й наніс йому (потерпілому) удар колюче ріжучим предметом із довжиною леза приблизно 12-13 см у ділянку черевної порожнини (а.п.8-10); протоколу пред`явлення для впізнання від 03 березня 2021 року з додатком, згідно з яким ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_8 як особу, яка за наведених вище обставин заподіяла йому ножове поранення (а.п.66-68); протоколів допитів свідка ОСОБА_11 від 10 листопада й 05 грудня 2015 року, яка підтвердила показання потерпілого в тому, що підозрюваний (із яким вона рінше зустрічалась) зупинив їх і в ході сварки наніс заподіяв ОСОБА_9 удар у ділянку черевної порожнини, від якого в потерпілого утворився поріз із кровотечею. У процесі конфлікту ОСОБА_9 кричав ОСОБА_8 , щоб останній прибрав ніж (а.п.11-14, 27-30); висновків судово-медичної експертизи №1725 від 07 грудня 2015 року й додаткової судово-медичної експертизи №215 від 12 березня 2021 року, відповідно до яких зазначеними вище протиправними діями підозрюваного потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді рани м`яких тканин черевної стінки зліва, проникаючої в черевну порожнину з ушкодженням тонкого кишківника та брижі. Також у висновку додаткової експертизи встановлено відповідність обставин, продемонстрованих ОСОБА_12 у ході слідчого експерименту, об`єктивним судово-медичним даним (а.п.21-24, 62-65); висновків судово-медико-криміналістичної експертизи №42-МК від 09 березня 2021 року, судової імунологічної експертизи №1/4 від 22 грудня 2015 року з додатком, якими зафіксовано наявність на футболці ОСОБА_9 , у якій він був одягнутий на момент вчинення злочину щодо нього, кров і колото-різані пошкодження, що утворились від дії колюче-ріжучого предмета з гострим лезом (а.п.50-61), та іншими доказами в кримінальному провадженні, долученими до клопотання слідчого.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. За практикою Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що і має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності встановлених ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що, в свою чергу, дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою забезпечення кримінального провадження.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_8 хоча в силу ст.89 КК України є не судимим, разом з тим, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі (а.п.83-86), в 2015 році з метою відмови потерпілого від заяви про вчинення злочину погрожував батьку потерпілого, що він втратить ОСОБА_9 і будинок, а також затим у наступному році в мобільному додатку «Вайбер» повідомляв ОСОБА_13 (на момент допиту - дружині ОСОБА_9 ) про те, що він (підозрюваний) перебуває за кордоном та «їх усіх сдєлав» (а.п.70-72), після повідомлення йому про підозру та його допиту в процесуальному статусі підозрюваного тривалий час (більше 8 років) перебував у розшуку, в тому числі в міжнародному, ухиляючись від слідства, був затриманий на території Федеративної Республіки Німеччина (а.п.25-26, 34-36, 73-76, 78), має родину, зокрема, неповнолітню дитину.

Усупереч доводам сторони захисту, даних (медичних висновків) щодо працевлаштування підозрюваного, неможливості його перебування під вартою перевіркою матеріалів справи не встановлено й стороною захисту під час провадження в суді апеляційної інстанції не надано. Водночас слід зазначити, що відповідно до ст.49 Конституції України ОСОБА_8 не обмежений у реалізації права на охорону здоров`я шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій він утримується, в тому числі з урахуванням установлених йому медичних рекомендацій.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину - заподіяння потерпілому тяжкого ножового поранення, небезпечного для життя останнього, що має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного та його неналежну процесуальну поведінку протягом великого проміжку часу в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

На цьому етапі розслідування виключно цей запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України унормовано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства.

Ураховуючи встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, на думку апеляційного суду, слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали правильно не визначив розмір застави підозрюваному.

Тому викладені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

При цьому, з даних офіційного веб-порталу «Судова влада України», Єдиного державного реєстру судових рішень та копії долученого прокурором у судовому засіданні апеляційної інстанції супровідного листа вбачається, що це кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України наразі перебуває на стадії судового провадження в суді першої інстанції (Київському районному суді м. Полтава), тобто досудове дослідування в ньому закінчено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4