У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

04 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001792 від 12.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив таке.

Суть питання та позиції учасників.

23 грудня 2024 року у провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001792 від 12.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

07 січня 2025 року обвинуваченому було продовжено тримання під вартою до 07 березня 2025 року включно.

Прокурор у судовому засіданні 04.03.2025 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор послалася на наявність ризиків переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, та просила клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили суд відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_4 послався на бажання побути вдома з літньою матір`ю, приниження його фактом тримання під вартою.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та зазначив, що наведення ризиків прокурором формальне і повторює звернення, що було раніше. Подальше тримання під вартою не відповідає практиці ЄСПЛ, зокрема висновкам суду у справі «Тодоров проти України». Захисник також зазначив, що необхідно врахувати особу обвинуваченого, а саме: ту обставину, що ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив частину, через те, що був поранений та потребував лікування. Він має міцні соціальні зв`язки з матір`ю за місцем їхнього спільного проживання. Крім того, він визнав провину та співпрацює зі слідством. Тому захисник вважає, що достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт за місцем проживання. Звернув також увагу на те, що вважає можливим визначити розмір застави.

Оцінка та висновки суду.

Суд, вислухавши доводи сторін, вважає, що заявлене прокурором клопотання слід задовольнити, виходячи з такого.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2024 року слідчий суддя встановила наявність ризиків переховування, незаконного впливу на потерпілого та свідків, та, з урахуванням особи ОСОБА_4 , постановила застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який рахувати з моменту затримання 12 листопада 2024 року 19:00 години до 10 січня 2025 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.01.2025 року слідчий суддя встановила, що продовжують існувати враховані при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків;

постановила продовжити строк тримання під вартою на 60 днів до 07.03.2025 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій особу переслідують.

Станом на дату розгляду клопотання судом по вказаній справі призначено першу дату судового засідання, докази ще не досліджувались судом (зокрема, не допитувалися свідки та потерпілий).

Враховуючи зазначене, суддя дійшла висновку, що зараз продовжують існувати враховані при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовує подальше перебування обвинуваченого під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає найбільш прийнятним у цьому випадку.

Водночас тримання обвинуваченого під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Доводи захисника про статус обвинуваченого як такого, що самовільно залишив частину, внаслідок поранення та необхідності лікування, не підтверджені доказами. Щодо посилання захисника на справу «Тодоров проти України», слід зазначити таке. У вказаній справі тримання під вартою заявника тривало понад 5 років; за цей час значно погіршився стан здоров`я заявника. ЄСПЛ зазначив, що «…зі спливом певного часу державні органи були зобов`язані навести більш докладні та відповідні поточному стану провадження причини для позбавлення його свободи. З огляду на особливо тривалий строк тримання заявника під вартою у цій справі та погіршення стану його здоров`я (що спонукало адміністрацію установи попереднього ув`язнення клопотати про його звільнення з-під варти) Суд вважає, що для продовження тримання його під вартою були потрібні винятково вагомі причини. …Суд не може прийняти в якості аргументу те, що загальна складність справи та серйозність обвинувачень щодо заявника могли вважатися «достатніми» причинами для тримання його під вартою протягом більш ніж п`ять років.» Очевидно, що обставини вказаної справи та справи щодо ОСОБА_4 істотно відрізняються.

За таких обставин доводи сторони захисту не дають підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 201, 314 КПК України, суд

постановив таке.

Клопотання прокурора про продовження раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 02 травня 2025 року включно, без права внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з моменту її отримання.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 березня 2025 року о 08:15 год.

Суддя ОСОБА_1