Справа № 947/7494/25
Провадження № 1-кс/947/3108/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000193 від 19.02.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хрустальний Луганської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва №51/266 від 20.01.2002 є адвокатом, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 19.02.2025 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Статтею 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до свідоцтва № 51/266 від 20.01.2004 виданого Кіровоградською обласною КДКА ОСОБА_4 являється адвокатом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

У відповідності до положень ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно із приписами ст. 7 Правил адвокатської етики, затвердженими 17.11.2012 Установчим з`їздом адвокатів України, у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Положеннями ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Приміткою до ст. 369-2 ККУ визначено, що особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

При цьому, в ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступник, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді).

Зважаючи на наведені норми законодавства, судді являються особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, у ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці, дату та час, але не пізніше жовтня 2024 року, з метою особистого збагачення, виник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - суддю Суворовського районного суду м. Одеса щодо прийняття судом рішення, за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні за обвинуваченням її сина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з призначенням останньому покарання, не пов`язаного із позбавлення волі.

Так, Суворовським районним судом міста Одеса здійснюється судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000041 від 10.05.2024 за обвинуваченням військовослужбовця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом збуту останнім патронів калібром 5,45x39 мм. в загальній кількості 1080 шт., в якому підтримання публічного обвинувачення у суді здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи адвокатом та здійснюючи захист за договором ОСОБА_8 , в тому числі, під час проведення досудового розслідування, достовірно знаючи, що у жовтні 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт відносно останнього, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, перебуваючи біля торгового центру «Сити Центр» по вулиці Давида Ойстраха, 32, в місті Одеса вказав ОСОБА_9 на необхідності надання йому неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США за його вплив на суддю, що здійснює судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні, за винесення судового рішення про призначення покарання її сину, не пов`язаного із реальним позбавленням волі.

При цьому ОСОБА_4 вказав останній, що тривалий час працював у правоохоронних органах та має можливість вплинути через невстановлену досудовим розслідуванням особу на суд, користуючись своїми зв`язками в органах прокуратури та в суді, і повідомив, що у випадку не надання йому вказаних грошових коштів, її сину ( ОСОБА_8 ) загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років.

24.02.2025 ОСОБА_4 у своєму кабінеті в Одеській обласній клінічній лікарніпо вулиця Академіка Заболотного, 26/32, в м. Одесі, де він здійснює професійну адвокатську діяльність пов`язану з наданням юридичних послуг, розуміючи, що судовий розгляд зазначеного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 підходить до завершення та попередню дату судового засідання перенесено через його не явку, як захисника, під час чергової зустрічі з ОСОБА_9 вказав останній, що у разі не надання йому грошових коштів у сумі 5000 доларів США, він не зможе гарантувати призначення ОСОБА_8 покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі.

Вказані дії ОСОБА_4 , зважаючи на невідворотність настання негативних наслідків у випадку не надання йому неправомірної вигоди за своїм характером є вимаганням, що так й сприймалося ОСОБА_9

25.02.2025 близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 , будучи у статусі адвоката та здійснюючи адвокатську діяльність на підставі відповідного свідоцтва,діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, перебуваючи біля адміністративної будівлі Суворовського районного суду міста Одеси за адресою: м. Одеса вул. Чорноморського Козацтва 68, одержав від ОСОБА_9 для себе, неправомірну вигоду у розмірі 5000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2025 складає 207 959 гривень, за вплив через невстановлену на даний час особу, на особу, уповноважену на виконання функцій держави - суддю Суворовського районного суду м. Одеса щодо прийняття судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням її сина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з призначенням останньому покарання, не пов`язаного із позбавлення волі, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Так, за вищевикладених обставин, 25.02.2025 ОСОБА_10 було затримано органом досудового розслідування та 26.02.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, наполягав на визначенні застави у розімірі, зазначеному у клопотанні, оскільки в ході подальшого досудового розслідування будуть встановлюватися обставини щодо можливого систематичного збагачення ОСОБА_4 за рахунок протиправної діяльності.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики сторони обвинувачення є припущеннями. Підзахисний визначається належною процессуальною поведінкою, а запропонований стороною обвинувачення розмір застави є непомірним, з огляду на майновий стан ОСОБА_4 . Крім того, адвокат ОСОБА_5 просив врахувати міцність соціальних зв`язків останнього, який одружений, має постійне місце проживання, а також те, що підзахисний є військовослужбовцем, відзначений державними нагородами та отримав поранення пов`язане з виконанням військової служби в районі проведення бойових дій. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК Укпраїни. Долучив характеризуючі ОСОБА_4 документи, які просив врахувати.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та проти існування означених у клопотанні ризиків. Надав пояснення щодо обставин даного кримінального провадження та повідомив, що частково погоджується з підозрою, запереуючи факт вимагання грошових коштів. Щодо запобіжного заходу підтримав захисника у повному обсязі.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

26.02.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В підтвердження існування в рамках такого кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на: заяву про вчинення кримінального правопорушення; протокол допитів свідка ОСОБА_9 ; протокол ідентифікації та вручення грошових коштів; протокол проведення огляду місця події від 25.02.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 68, в ході якого зокрема було вилучено купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 50 шт.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюєтсья ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 369-2 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вище було зазначено, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

На переконання слідчого судді, заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_4 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюється останній, є тяжким корупційним злочином, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Важливим аспектом є також те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, за вчинення корупційного злочину кримінальним кодексом України не передбачено (ст. 69, 75 КК України), окрім як під час здійснення провадження на підставі угоди.

Також, слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що ОСОБА_4 має значний досвід юридичної практики, крім того, наразі являється військовослужбовцем, внаслідок чого ймовірно набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі шляхом залишення території України.

Таким чином, зазначені обставини, у своїй сукупності, вказують на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та зіставляючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може безперешкодно залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження, дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування вагомого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи також те, що підозра, повідмолена ОСОБА_4 на теперішній час, у тому числі, підтверджується протоколами допиту свідка (яка є заявником у даному кримінальному провадженні). Крім того, як було повідомлено самим ОСОБА_4 у судовому засідання означена особа є добре знайома йому, оскільки є його підзахисною в іншому кримінальному провадженні. Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Проте, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони обвинувачення в частині існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а самезнищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, слідчий суддя звертає увагу, що, як було повідомлено прокурором у судовому засіданні, ОСОБА_4 було затримано одразу після ймовірного отримання неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США, які були вилучені, що додатково підтверджується протоколом огляду місця події від 25.02.2025. Таким чином, враховуючи те, що грошові кошти, які ймовірно в подальшому будуть визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення вже виявлені та вилучені, між тим, ані у клопотанні, ані у судовому засідання не визначено конкретних речей та документів, які стороною обвинувачення не встановлено та щодо яких існує вказаний ризик, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість посилань щодо існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, незрозумілим для слідчого судді також є твердження сторони обвинувачення щодо наявності підстав вважати, що протиправна діяльність, пов`язана з одержанням неправомірної вигоди мала тривалий та систематичний характер, з огляду на факт тривалої діяльності ОСОБА_4 у статусі адвоката. При цьому, прокурором у судовому засіданні не було наведено належного обґрунтування вказаним доводам. Обурливим для слідчого судді є те, що фактично сторона обвинувачення в розрізі обґрунтування існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та/або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , посилається на те, що підозрювана особа тривалий час займається адвокатською діяльністю. Таким чином, з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано відомостей щодо ймовірної причетності ОСОБА_4 до вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя зауважує, що неприпустимим є таке посягання на честь, гідність та ділову репутацію адвоката, який наразі є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що інкриміноване за обставинами даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 кримінальне правопорушення в обов`язковому порядку вимагає від слідчого судді визначення відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (абзац 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі щодо вагомості наданих доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; стану його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; майновий стан підозрюваного, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

7. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_4 відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання та фактичних обставин даного кримінального провадження, наразі йдеться мова про ймовірну причетність ОСОБА_4 до одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зухвалість його ймовірного вчинення представником адвокатури України, а саме вчинення його в умовах воєнного стану, а також розмір неправомірної вигоди.

Так, слідчий суддя зазначає, що за обставинами даного кримінального провадження, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється в ймовірному одержанні від ОСОБА_9 (яка є матір`ю підзахисного ОСОБА_4 ) для себе, неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США, за вплив через невстановлену на даний час особу, уповноважену на виконання функцій держави - суддю Суворовського районного суду м. Одеса щодо прийняття судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням її сина ОСОБА_8 (який є підзахисним ОСОБА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з призначенням останньому покарання, не пов`язаного із позбавлення волі, поєднане з вимаганням такої вигоди.

При цьому, як вбачається з протоколу допиту свідка від 19.02.2025, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2014 року проходить військову службу у ВМС України, тобто є діючим військовослужбовцем.

На думку слідчого судді, можливо вважати вищевказані обставини виключним випадком.

Як зазначено у клопотанні, підозрюваний ОСОБА_4 має у приватній власності нерухоме майно у м. Одеса, вартість якого на момент придбання складає 1 466 888 гривень, що також враховано слідчим суддею при оцінці майнового стану останнього.

Слідчий суддя критично оцінює заперечення сторони захисту з цього приводу, оскільки відповідно до інформаційної довідки 415093293 від 25.02.2025 з Державного реєстру речових прав ціна вказаного нерухомого майна, вставнолена у договорі становить 1 455 888, 00 гривень, що, окрім іншого, також може свідчити про реальну можливість останнього використати своє право на внесення застави.

Разом з тим, за таких обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у вигляді 264 (двісті шістдесят чотири) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 799 392 (сімсот дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`яносто дві) гривні, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

8. Висновки слідчого судді.

Таким чином, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 24.04.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 264 (двісті шістдесят чотири) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 799 392 (сімсот дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`яносто дві) гривні.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 24.04.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. утримуватися від спілкування зі свідками щодо обставин кримінального провадження;

4. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1