КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/663/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000371 від 10.05.2022 та накладено арешт на майно, а саме:

- на 857,064 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00046;

- на 1 409,694 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00047;

- на 1 496,999 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00048;

- на 852,607 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00049;

- на 892,138 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00050;

- на 1 474,239 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00051;

- на 1 499,679 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00052;

- на 810,354 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00053;

- на 1000 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ПрАТ «Київський річковий порт»- адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Апелянт вказує на те, що ПрАТ «Київський річковий порт» не є надрокористувачем з 31.12.2021. Між ПрАТ «Київський річковий порт» та ТОВ «СОБІ» укладено договір підряду №2021 від 08.07.2023. Згідно з п. 1.1 Договору ПрАТ «Київський річковий порт» зобов`язується здійснити виймання корисних копалин (руслових пісків) з «Деснянського-верхнього родовища» 1,5 км на південь від с. Новосілки, що знаходиться на території Броварського та Вишгородського районів Київської області, відповідно до проекту та дозвільної документації, наданої ТОВ «СОБІ». ТОВ «СОБІ» є власником спеціальних дозволів на користування надрами, зокрема, №5310 від 13.01.2011, наданого на видобування пісків з Деснянського нижнього родовища (ділянки Південно-Західна та Північна), розташованого у Броварському районі Київської області. Даний дозвіл видано Державною службою геології та надр України та він є дійсним до 13.01.2027.

З метою належного виконання умов Договору, ПрАТ «Київський річковий порт» використовує гідропісконавантажувач «КИЙ» (реєстраційний номер судна SRU802594) та сухонавантажне судно П-2019 (регістровий номер SRU 000093) із буксиром БТ-427 (регістровий номер SRU 000345), які належать йому на праві власності.

Таким чином, ПрАТ «Київський річковий порт» здійснювало законну господарську діяльність та видобувало пісок на підставі виданого спецдозволу.

Також апелянт зазначає, що прокурор у своєму клопотанні ініціював накладення арешту на пісок річковий, який був видобутий гідропісконавантажувачем «КИЙ» у серпні 2023 та просив накласти арешт у листопаді 2024 на пісок річковий який на думку органу досудового розслідування зберігається на ПрАТ «Київський річковий порт».

Проте, прокурором у порушення вимог ст. 171 КПК України не наведено конкретні факти та не надано докази того, що пісок річковий який був добутий 08.08.2023 та 09.08.2023 перебуває у володінні ПрАТ «Київський річковий порт», а стороною захисту, в свою чергу, обґрунтовано та підтверджено власну позицію довідкою щодо реалізації піску та відсутності його у володінні Товариства.

Такі дії органу досудового розслідування розцінюють, як тиск на ПрАТ «Київський річковий порт», адже сторона обвинувачення жодним чином не встановила, що з серпня 2023 по теперішній час той факт, що пісок який був видобутий знаходиться на даний час саме в ПрАТ «Київський річковий порт», навіть у самому клопотанні зазначають, що частина піску була навантажена на судно, яке належить ТОВ «Венера Груп».

Також, доказує той факт, що сторона обвинувачення взагалі не володіє інформацією та не має жодного доказу того, що видобутий пісок за 08.08.2023 та 09.08.2023 знаходиться саме в ПрАТ «Київський річковий порт», адже 02.12.2024 вони вручили оскаржувану ухвалу для виконання ТОВ «СОБІ».

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без виклику апелянта, її копію отримано представником ПрАТ «Київський річковий порт» 28.11.2024 від слідчого, що унеможливлювало подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з наведених в ній підстав, а ухвалу слідчого судді скасувати, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року, які викладені в клопотанні представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як убачається з матеріалів провадження, 01.11.2024 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000371 від 10.05.2022, а саме:

- на 857,064 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00046;

- на 1 409,694 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00047;

- на 1 496,999 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00048;

- на 852,607 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00049;

- на 892,138 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00050;

- на 1 474,239 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00051;

- на 1 499,679 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00052;

- на 810,354 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00053;

- на 1000 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023.

На обґрунтування вимог клопотання про арешт майна прокурор зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000371 від 10.05.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Серед іншого, досудовим розслідуванням установлено, що 08.07.2023 між ТОВ «СОБІ» (замовник) в особі директора ОСОБА_11 та ПрАТ «Київський річковий порт» (далі - ПрАТ «КРП») (підрядник) в особі Голови правління ОСОБА_12 укладено договір підряду № 2021 (далі - Договір) на здійснення видобування корисних копалин з Деснянського-верхнього родовища, яке розташоване 1,5 км на південь від с. Новосілки, на території Броварського та Вишгородського районів Київської області - відповідно до проекту та дозвільної документації наданої замовником, підрядник в порядку та умовах визначених в договорі зобов`язаний виконати завдання, а саме: здійснити виймання корисної копалини (руслових пісків) шляхом підйому земснарядом та навантаження на плавзасоби (баржи), а замовник зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених у зазначеному договорі, прийняти та оплатити виконанні роботи.

У період з 08.08.2023 по 09.08.2023 електромеханік ГПП «КИЙ» ПрАТ «КРП» ОСОБА_8 , а також лебідники ГПП «КИЙ» ПрАТ «КРП» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою та з іншими, невстановленими на даний час службовими особами з числа працівників ТОВ «СОБІ» та ПрАТ «КРП», знаходячись поза межами Деснянського-верхнього родовища, яке розташоване 1,5 км на південь від с. Новосілки, на території Броварського та Вишгородського районів Київської області, координати якого визначені в спеціальному дозволі на користування надрами № 5310, діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, керуючись корисливим мотивом, реалізовуючи спільний злочинний намір, спрямований на незаконне видобування корисних копалин місцевого значення - піску, достовірно знаючи, що видобуток піску поза межами координат родовища визначених у спеціальному дозволу є незаконним, за допомогою ГПП «КИЙ» (реєстраційний номер судна SRU802594), незаконно видобули корисну копалину місцевого значення - пісок в загальному об`ємі 10 292,774 тонн, вартість якої станом на 08 та 09 серпня 2023 року становить 3 019 179 гривень 40 копійок, що є великим розміром відповідно до примітки до ст. 240 КК України, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Внаслідок незаконного видобування корисної копалини місцевого значення - піску, державі заподіяно шкоду на суму 7 723 697 гривень 23 копійки.

15.08.2024 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Арешт накласти на вище зазначений пісок прокурор просив з метою збереження речового доказу.

12.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000371 від 10.05.2022.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000371 від 10.05.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України та накладаючи арешт на рухоме майно, виходив з того, що ТОВ «СОБІ» має дозвіл № 5310 від 13.01.2011 на видобуток піску в межах Деснянського-верхнього родовища, яке розташоване 1,5 км на південь від с. Новосілки, на території Броварського та Вишгородського районів Київської області, координати якого визначені в спеціальному дозволі на користування надрами № 5310.

08.07.2023 між ТОВ «СОБІ» (замовник) в особі директора ОСОБА_11 та ПрАТ «Київський річковий порт» (далі - ПрАТ «КРП») (підрядник) в особі Голови правління ОСОБА_12 укладено договір підряду № 2021 (далі - Договір) на здійснення видобування корисних копалин з Деснянського-верхнього родовища, яке розташоване 1,5 км на південь від с. Новосілки, на території Броварського та Вишгородського районів Київської області - відповідно до проекту та дозвільної документації наданої замовником, підрядник в порядку та умовах визначених в договорі зобов`язаний виконати завдання, а саме: здійснити виймання корисної копалини (руслових пісків) шляхом підйому земснарядом та навантаження на плавзасоби (баржи), а замовник зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених у зазначеному договорі, прийняти та оплатити виконанні роботи.

Згідно п. 3.1.7 Договору підрядник зобов`язаний під час виконання робіт неухильно дотримуватись меж родовища, зазначених координат і встановлених обмежень глибин згідно проекту розробки родовищ та спеціального дозволу на користування надрами.

08.08.2023 та 09.08.2023 органом досудового розслідування було проведено спостереження за роботою гідропісконавантажувача «КИЙ», номер судна «SRU 802594», який здійснював у цей час видобуток піску з р. Десна.

09.08.2023 на гідропісконавантажувачі «КИЙ» був проведений невідкладний обшук, в ході якого були вилучені речі та документи, пов`язані з видобутком піску. Також в ході проведення обшуку, із залученням спеціалістів та техніки, були проведені заміри та зафіксовано, що судно, яке здійснювало видобуток піску, було розташоване за межами точок координат, що визначені дозволом № 5310 від 13.01.2011, а саме: між Т52 та Т53 на відстані приблизно 29-33 метрів, що відображено в додатку до протоколу обшуку (а. с. 43, 45).

Протягом 08.08.2023 - 09.08.2023 гідропісконавантажувачем «КИЙ» був видобутий пісок річковий в таких об`ємах, а саме:

-857,064 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00046;

-1 409,694 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00047;

-1 496,999 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00048;

-852,607 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00049;

-892,138 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00050;

-1 474,239 тони піску згідно з актом навантаження від 08.08.2023 № ГПП-00051;

-1 499,679 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00052;

-810,354 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 № ГПП-00053;

-1000 тони піску згідно з актом навантаження від 09.08.2023 (а. с. 78-82).

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_13 вказаний пісок визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000371 від 10.05.2022.

За висновком експерта від 16.05.2024 № СЕ-19-23/74181-ФХЕД розмір збитку, заподіяних державі внаслідок незаконного видобутку піску в обсязі 10 292,774 т. за межами площі «Деснянського-верхнього родовища» (спеціальний дозвіл від 13.01.2011 № 5310) 08.08.2023 - 09.08.2023, становить 7 723 697,23 грн.

За відомостям довідки ПраТ «Київський річковий порт» від 11.11.2024 за № 01-29/557 встановлено, що за результатами реалізації піску за 2023 рік залишок на складі за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 12 складає 71 071,018 т. (придбано 1 487 010,965 т, реалізовано - 1 425 939,947 т), а за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 залишок нереалізованого піску складає 135 973,686 т. (придбано 721 905,534 т, реалізовано - 721 905,534 т).

Пісок в обсязі 10 292,774 т наразі є в наявності на складі зберігання ПраТ «Київський річковий порт».

Аналіз матеріалів клопотання свідчить про те, що видобутий пісок може бути безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, а саме незаконного видобутку корисних копалин, і за цією ознакою він відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000371 від 10.05.2022, а тому клопотання слід задовольнити.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000371 від 10.05.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, та можливе відношення до нього видобутого річкового піску, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 15.08.2024 /а.с. 133-134/ в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України, на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ПрАТ «Київський річковий порт» - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «Київський річковий порт» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4