Справа № 183/4068/22
№ 1-кп/183/560/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000392 від 26.07.2022 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Телковичі Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебував на посаді номера обслуги мінометного розрахунку другого мінометного взводу другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України,

в с т а н о в и в:

23 травня 2022 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді номера обслуги мінометного розрахунку другого мінометного взводу, другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з надуманих підстав, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, перебуваючи у районі м. Лисичанськ Луганської області, отримавши від командира батальйону законний усний наказ вибути до місця розташування підрозділу у районі АДРЕСА_3 , для забезпечення виконання поставленого завдання підрозділу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби, спрямований на відмову від несення обов`язків військової служби, а саме залишив територію місця базування підрозділу в районі міста Лисичанськ Луганської області та вибув до м. Бахмут Донецької області, де перебував до 28 травня 2022 року. При цьому ОСОБА_4 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в АДРЕСА_3 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28 травня 2022 року приблизно об 11 годині 21 хвилину солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді номера обслуги мінометного розрахунку другого мінометного взводу, другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, перебуваючи в пункті тимчасового збору військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 висунутись на бойові позиції в Луганській області та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що його дії не правильно кваліфіковані органом досудового розслідування, оскільки він не відмовлявся від несення служби. Відтак обставини, викладені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності.

Під час судового розгляду обвинувачений неодноразово заявляв, що кримінальне провадження стосовно нього є незаконним, при цьому від надання будь-яких показань з приводу пред`явленого обвинувачення відмовився.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України:

- показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що в 20-х числах травня 2022 року він проходив військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення. Ніс служу в районі АДРЕСА_3 , де серед військовослужбовців перебував і ОСОБА_4 . В цьому підрозділі перебувало 30-40 чоловіків, всього до 50 осіб. Військовослужбовці були втомлені, виснажені, мали певні вади у зв`язку з несенням обов`язків військової служби. Він про це доповів командиру частини. Обстановка була дуже напруженою, ворог проводив досить серйозні атаки, постійні обстріли. Поступив наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про переміщення військовослужбовців в район с. Тошківка. Цей наказ було доведено командиру роти, а останній в свою чергу довів цей наказ особовому складу. Особовий склад відмовився виконувати цей наказ, тоді командир роти доповів про це командиру батальйону. Після цього командир батальйону і він поїхали до підрозділу, де перебував і ОСОБА_4 . Приїхавши вони поспілкувалися з бійцями. Приблизно 20-27 осіб відмовилися виконувати наказ, а частина погодилася. Цього вимагала обстановка, бо інших людей, позицій не було, ворог би прийшов. Він намагався пояснити це бійцям. Наказ доводився усно, оскільки Статут дозволяє усні та письмові накази. Частина військовослужбовців відмовилася його виконувати. Він сказав військовослужбовцям, хто не хоче, пишіть рапорти. Вони понаписували рапорти. Він розмістив військовослужбовців, які відмовилися виконувати наказ, у інших місцях, ізолювавши в інші приміщення, бо вони підбурювали, агітували інших військовослужбовців. Помістили їх на території колишнього СІЗО м. Бахмат. Вони не були затримані, вільно пересувалися. До речі, бачив частину військовослужбовців, що гуляли по місту, це не був арешт.

Через декілька днів він знову приїхав до цих військовослужбовців, запитав їх, чи згодні вони виконувати наказ, але ніхто не погодився. Це було 28 травня і відмова фіксувалася під відеозапис. Вони говорили, що «вони не м`ясо, виснажені». Саме більше кричав, у тому числі й ОСОБА_4 . Вони попереджались про кримінальну відповідальність за відмову від несення обов`язків військової служби, невиконання наказу.

Через ці дії їх боєздатність була знижена, призвели до панічних настроїв. Деякі військовослужбовці кричали, що цей наказ незаконний, не реальний, не може бути виконаним. Однак, це рішення (наказ) командира частини було виважене, обґрунтоване, вимагалося прийняття в тій бойові обстановці. В іншому випадку були би більші втрати.

Рапорти військовослужбовці понаписували після кількагодинного спілкуванні. Зброю здали в підвалі. ОСОБА_4 зробив свій вибір, вчиняв вплив на інших військовослужбовців, свідомо вчинив.

Всі військовослужбовці були в достатньому і необхідному забезпечені. Зброя була, в тому числі трофейна.

На запитання захисника ОСОБА_7 свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_4 прибув до частини в березні 2022 року. До цього часу не пам`ятає, чи ОСОБА_4 щось таке робив, на кшталт порушення обов`язків несення військової служби, це прізвище не фігурувало, можливо нічого подібного й не робив.

В районі смт. Барівське, Воронове і Метьолкіне обстановка була динамічною. Командування було вимушене задіяти тих військовослужбовців у бойових завданнях без їх відпочинку, оскільки цього вимагала обстановка. Тому було й прийнято рішення, незалежно від того, що ці військовослужбовці щойно прибули з бойових завдань, і ще не відпочили. Вони лише побули кілька годин в бункері і поступив наказ вирушати на нові позиції.

Знає, що ОСОБА_4 , як і решта військовослужбовців, які відмовились виконувати наказ, написав рапорт 23.05.2022 про незадовільний стан здоров`я: виснаження, проблеми з ключицею, проте чи оглядався він лікарем, не володіє цією інформацією. Не бачив, щоб медик з ним працював. При цьому бойовий медик був у розташуванні підрозділу 100%. В СІЗО були військові, можливо хтось із ДБР, знайшли відкриті ворота, туди зайшли. Чи була вертушка на вході, не пам`ятає. Але знає, що на тому об`єкті був вільний доступ. Також знає, що на той момент був військовий психолог. Йому особисто ОСОБА_4 про свій стан здоров`я, ключицю не говорив, не пам`ятає цього.

На запитання обвинуваченого ОСОБА_4 свідок ОСОБА_5 показав, що точно не пам`ятає, чи наказ, чи бойове розпорядження було, оскільки пройшло більше року. Дослівно довів під відеозапис.

Так, під час допиту свідка ОСОБА_5 за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 судом було продемонстровано в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України вказаний відеозапис, на якому зафіксовано, як заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 оголосив військовослужбовцям, де перебував і солдат ОСОБА_4 , усний наказ про вибуття на бойові позиції в АДРЕСА_3 . При цьому командиром підкреслено, що 23 числа оголошувався вказаний наказ і оголошується сьогодні, «Бойовий наказ, ще раз звертаюсь, є можливість виконати».

На запитання захисника ОСОБА_7 свідок ОСОБА_5 показав, що якби у нього станом на 23 чи 28 травня 2022 року в розпорядженні був медичний висновок ВЛК про те, що ОСОБА_4 не придатний до військової служи, він би його відпустив. Таких відомостей у нього не було. Однак є військовослужбовці, які виконують обов`язки військової служби навіть без руки, такі випадки були;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що у травні 2022 року він був офіцером військової частини НОМЕР_1 . Так, 23.05.2022 була поставлена задача командиром батальйону зайняти позиції 2 механізованої роти в АДРЕСА_3 . Однак військовослужбовець солдат ОСОБА_4 відмовився виконати наказ командира військової частини. Після цього ОСОБА_4 з іншими військовослужбовцями, які відмовилися виконати наказ, помістили в СІЗО м. Бахмут. Про відмову військовослужбовців від виконання наказу в м. Бахмут, йому не відомо, оскільки фізично його там не було. Дізнався про це згодом від написаного рапорту. Така відмова військовослужбовців від виконання наказу негативно позначається на бойові обстановці. Всі були рівні. При цьому ці підрозділи мали повне забезпечення, включаючи зброю, продовольче, медичне тощо.

На запитання захисника ОСОБА_7 свідок ОСОБА_8 показав, що правомірною відмовою від виконання наказу міг би бути медичний документ з діагнозом, проте такого висновку ОСОБА_4 не надавав. У медичній службі частини цього також не було. Пам`ятає, що масової відмови військовослужбовців від виконання наказу не було, за повідомленням командира ОСОБА_5 відмовилося близько 25-27 осіб. На той час була заміна 17 опб на їх підрозділ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що в травні 2022 року він перебував на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинуваченого ОСОБА_4 знає як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який з іншими військовослужбовцями, які самовільно залишили частину, перебували у місці збору в м. Бахмут. 28.05.2022 у його присутності було зачитано бойове розпорядження стосовно вказаних військовослужбовців про зайняття бойових позицій. Деякі військовослужбовці, у тому числі солдат ОСОБА_4 , відмовилися від виконання бойового розпорядження (наказу) посилаючись на погане командування, озброєння та інші обставини. ОСОБА_5 на підставі ст. 105 Статуту мав право на доведення такого наказу особовому складу частини. Після цього він звернувся за цим фактом до правоохоронних органів. Якби ОСОБА_4 повернувся, він міг би продовжити виконувати обов`язки військової служби. У ОСОБА_4 не було права надавати таку оцінку командування.

На запитання захисника ОСОБА_7 свідок ОСОБА_9 показав, що він має вищу юридичну освіту. Про існування рапорту ОСОБА_4 від 23.05.2022, що той не відмовився виконувати наказ, йому не відомо. Термін розгляду рапортів не встановлений, але в розумні строки. На його думку до 10 днів, але в умовах воєнного стану може і пізніше. ОСОБА_4 не посилався на відстань до населеного пункту, куди потрібно було відбувати, чи інші обставини. Чи міг ОСОБА_4 самостійно туди відправитися, йому не відомо, але ОСОБА_4 міг покинути пункт дислокації і відправитися туди, оскільки у пункті збору в м. Бахмут був установлений звичайний режим військової частини. По розгляду рапорту йому не відомо. На той момент це був тил, не лінія зіткнення;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він був присутнім при доведенні усного наказу ОСОБА_4 . Так, 28.05.2022 в першій половині дня він прибув до СІЗО АДРЕСА_5 , де перебували військовослужбовці. Потім заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 повторно зачитав військовослужбовцям, які перебували у шерензі, бойове розпорядження, згідно з яким військовослужбовці повинні були відійти до Луганської області. Після цього декілька військовослужбовців відмовились від виконання завдання, мотивуючи це тим, що завдання не законне, а також посилаючись на свій фізичний і психологічний стан. На прохання заступника начальника (командира) підполковника ОСОБА_9 він знімав доведення наказу на свій особистий мобільний телефон. Потім передав телефон із цим відеозаписом до ТУ ДБР. У слідчого розписувався.

На запитання обвинуваченого ОСОБА_4 свідок ОСОБА_10 показав, що на той момент у пункті збору був присутнім заступник начальника ВСП ОСОБА_9 . Всі військовослужбовці, хоч і перебували на території СІЗО м. Бахмут, при цьому вільно пересувалися по місту. Заступник начальника говорив, що це повторне донесення. Стояла шеренга військовослужбовців, серед них був і ОСОБА_4 , чи запитував ОСОБА_4 про бойове розпорядження у ОСОБА_9 , не пам`ятає;

- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 20000244 від 28.05.2022, № 0000156 від 28.05.2022, внесених на підставі повідомлення заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення (об`єднаних постановою заступника керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_12 від 29.05.2022) та № 0000392 (виділення матеріалів досудового розслідування) від 26.07.2022, відповідно до яких 23.05.2022 військовослужбовці зведеного підрозділу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, відмовились виконувати бойовий наказ командира про вихід на оборонні позиції в районі АДРЕСА_3 , здали зброю та написали відповідні рапорти про відмову. Таким чином, останні залишили територію місця базування підрозділу в районі АДРЕСА_4 , при цьому військову службу не несли, обов`язки військової служби в АДРЕСА_3 не здійснювали, тим самим відмовилися від несення обов`язків військової служби.

28.05.2022 приблизно об 11.21 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_13 відмовилися виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , оголошене заступником командира військової частини НОМЕР_1 з МПЗ капітаном ОСОБА_5 ;

- повідомленням заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_14 директору ТУ ДБР, розташованого у АДРЕСА_6 , від 28.05.2022 № 370 про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 , яке виразилося у тому, що останній 28.05.2022 приблизно об 11.21 відмовився виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , оголошене заступником командира військової частини НОМЕР_1 з МПЗ капітаном ОСОБА_5 ;

- постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.05.2022, згідно з якою слідчим вирішено зняти відеоматеріали з мобільного телефону «iPhone 12 mini», блакитного кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , власником якого є військовослужбовець ОСОБА_10 , а саме за період часу з 11.21 28.05.2022 до 11.26 28.05.2022 шляхом самостійного копіювання власником мобільного телефону ОСОБА_15 . Вказані відеоматеріали скопійовані на флешнакопичувач MicroSD Kingston «CANVAS Select Plus» 32 Gb та долучено до матеріалів кримінального провадження;

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.05.2022, розпочатого о 16.50, закінченого о 16.59, в ході якого ОСОБА_15 самостійно копіював відеоматеріали зі свого мобільного телефону «iPhone 12 mini», блакитного кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , за паеріод часу з 11.21 28.05.2022 до 11.26 28.05.2022 на флешнакопичувач MicroSD Kingston «CANVAS Select Plus» 32 Gb;

- протоколом огляду від 20.07.2022, розпочатого о 09.30, закінченого о 09.50, проведеного на підставі постанови про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.5.2022, з відеозаписом, долученим до нього, в ході проведення якого було оглянуто відеозапис на флешнакопичувачі Kingston «CANVAS Select Plus» 32 Gb з назвою, на якому зафіксовано момент доведення усного наказу заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення полковника ОСОБА_5 щодо вибуття в район АДРЕСА_3 на бойові позиції для здійснення відсічі російської агресії солдату ОСОБА_4 та іншому солдату ОСОБА_13 , які є підлеглими військовослужбовцями по відношенню до ОСОБА_5 . Отримавши зазначений усний наказ, солдат ОСОБА_4 та інший солдат проігнорували вимоги відданого їм наказу;

- постановою про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 20.07.2022, відповідно до якої відеозапис, який міститься на флешнакопичувачі Kingston «CANVAS Select Plus» 32 Gb, визнано речовим доказом та вирішено зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

- відеозаписом, який було продемонстровано в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України, доведення усного наказу заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 щодо вибуття в район АДРЕСА_3 на бойові позиції для здійснення відсічі російської агресії солдату ОСОБА_4 , який отримавши зазначений усний наказ, проігнорував вимоги відданого йому наказу і відмовився від його виконання;

- довідкою військово-лікарської комісії від 24.02.2022 та картки КНП «Володимирецька БЛ» № 64 обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби ОСОБА_4 , відповідно до яких 24.02.2022 на підставі проведеного медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 ВЛК, останній був визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби;

- витягом із бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 52, відповідно до якого командиром в/ч майором ОСОБА_16 було визначено бойове завдання, зокрема, командиру 2 мр з мін. розр. 2 мін. батр та мін розр 1 мін батр. птвз без птввід в/ч НОМЕР_1 із зведеним підрозділом ДПСУ, птвід птадн в/ч НОМЕР_4 , а саме військовослужбовцям зведеного підрозділу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , де перебував і військовослужбовець ОСОБА_4 , зайняття позиції окол. мал. Устинівка, розмежувальна лінія вздовж річки ОСОБА_17 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.05.2022 № 93 про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 ;

- доповіддю (уточненою) командира військової частини НОМЕР_1 оперативному черговому в/ч НОМЕР_4 про подію (відмову від виконання наказу), кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєно, вчинено) у військовій частині НОМЕР_1 , згідно з якою 23.05.2022 на підставі усного бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 зведений підрозділ військовослужбовців 2 механізованої роти вибули для виконання бойових завдань в район АДРЕСА_3 . 23.05.2022 згідно з повідомленням командира 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 військовослужбовці, серед яких був і солдат ОСОБА_4 , відмовилися виконувати бойовий наказ про вихід на оборонні позиції в районі відповідальності військової частини НОМЕР_1 , здали закріплену за ними зброю та написали рапорти про відмову від виконання наказу займати визначені командуванням оборонні позиції. Всі вищевказані військовослужбовці 24.05.2022 доставлені в СІЗО АДРЕСА_4 та затримані;

- актом службового розслідування офіцера штабу в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_18 від 10.06.2022 за фактом відмови від виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 від 21.05.2022 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (у тому числі солдатом ОСОБА_4 ), згідно з яким за фактом того, що солдат ОСОБА_4 23.05.2022 відмовився виконувати бойовий наказ про вихід на оборонні позиції в район відповідальності військової частини НОМЕР_1 , здав закріплену за ним зброю та написав рапорт про відмову від виконання наказу займати визначені командуванням оборонні позиції, а через декілька днів майор ОСОБА_5 ще раз під відеозапис вказаному військовослужбовцю довів бойовий наказ про зайняття оборони у визначеному районі, але останній знову категорично відмовився, старшим лейтенантом ОСОБА_19 запропоновано направити матеріали за цим розслідуванням до правоохоронних органів для притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по основній діяльності) від 10.06.2022 № 75 про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 52 від 21.05.2022 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (у тому числі солдатом ОСОБА_4 ), за результатами якого порушено питання притягнення, у тому числі військовослужбовця ОСОБА_4 , до дисциплінарної відповідальності та інших заходів впливу за результатами службового розслідування за фактом невиконання бойового наказу командира частини;

- протоколом огляду предметів від 20.07.2022, розпочатого о 10.15, закінченого об 11.00, відповідно до якого слідчим було оглянуто матеріали службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_1 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , у тому числі солдатом ОСОБА_4 ;

- копією військового квитка ОСОБА_4 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2022 № 104 про зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу частини;

- рапортом ОСОБА_4 від 23.05.2022 командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що останній не може займати позиції, тому що психічно не витримує і фізично не може у зв`язку з проблемами серця і переломом ключиці;

- медичною характеристикою на військовослужбовця ОСОБА_4 , згідно з якою останній станом на 22.05.2022 здоровий, при цьому перебуває під медичним наглядом з 14.04.2022, де протягом цього часу скарг на стан здоров`я не пред`являв, за час проходження військової служби за допомогою до медичного пункту не звертався, поранень не отримував, не лікувався, на «Д» обліку у лікарів терапевта, хірурга, психіатра, нарколога не стояв;

- довідкою військово-лікарської комісії від 20.06.2022 № 1738, відповідно до якої у солдата ОСОБА_4 при проведенні медичного огляду ВЛК виявлено: НЦД за гіпертензивним типом; викривлення перетинки носу без порушення функції дихання; наслідки закритого перелому лівої ключиці (2020) лікованого оперативно МОС блокуючою пластиною (2020). Вказані захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби. Придатний до військової служби;

- листом Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Держаної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях № 1720/ДН-22 від 21.09.2022, відповідно до якої згідно з медичною документацією ОСОБА_4 , який утримується під вартою, 22.08.2022 оглянутий лікарями, встановлено, що останній перебуває на диспансерному обліку з приводу нейроциркуляторної дистонії змішаного ґенезу. За діагнозом лікаря терапевта гіпертонічна хвороба ІІ ст, 2 ст, ризик. Призначено терапію, яку отримує у повному обсязі. На даний час стан ОСОБА_4 стабільний, відповідає наявному діагнозу. Невідкладної допомоги не потребує. Знаходиться під наглядом медичних працівників Дніпровської міської медичної частини № 4.

Під час судового розгляду кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про визнання відеозапису на флешнакопичувачі недопустимим доказом. Так, надаючи оцінку доводам захисника, суд дійшов такого висновку.

Доводи захисника про те, що капітан ОСОБА_5 не повідомив особовий склад частини про фіксування доведення наказу за допомогою технічного засобу (мобільного телефону), а також хто здійснює фіксацію, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Спірна відеозйомка відбувалась в публічному місці пункті тимчасового збору військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 , обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював, що його знімають і не висловив жодного заперечення щодо цього. Сторона захисту не обґрунтувала, як за таких обставин відеозйомка події істотно порушила права та свободи обвинуваченого. Тому суд відхиляє довід сторони захисту про порушення права на приватність під час здійснення відеозйомки.

Суд також відхиляє посилання захисника на недопустимість цього доказу через те, що вказаний відеозапис здійснював неналежний суб`єкт ( ОСОБА_10 не був співробітником правоохоронного органу), оскільки для здійснення спірного відеозапису не використовувався технічний засіб працівників правоохоронних органів і в межах їх діяльності, тому відповідні нормативно-правові акти (інструкції тощо) до використання мобільного телефону і суб`єкта, хто здійснює таке фіксування, не застосовні. Відтак, такий доказ не може бути визнаний недопустимим за правилами допустимості, передбаченими положеннями КПК України.

Доводи захисника про те, що капітан ОСОБА_5 не мав права доводити вказаний наказ до відома військовослужбовців, є безпідставними, оскільки заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 в силу своєї посади, посадової інструкції і відповідно до положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був уповноваженим і правомочним на здійснення доведення вказаного наказу підлеглим військовослужбовцям.

Посилання сторони захисту на те, що вказаний наказ ОСОБА_4 не міг виконати через значну віддаленість між місцем виконання і місце його розташування, не можуть свідчити про правомірність відмови обвинуваченого від виконання бойового наказу командира.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що він відмовився від виконання наказу у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких об`єктивних даних на підтвердження цих обставин суду не надано. Такі відомості у суду відсутні. Натомість, вказані доводи повністю спростовуються матеріали справи, зокрема, довідкою військово-лікарської комісії від 24.02.2022 та карткою КНП «Володимирецька БЛ» № 64, згідно з якими військовозобов`язаний ОСОБА_4 визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.06.2022 № 1738 у солдата ОСОБА_4 виявлені певні захворювання, однак вони не пов`язані з проходженням військової служби, і не впливають на придатність до військової служби.

Інші доводи захисника, які зводяться до того, що наказ не містить дати, часу виконання, тобто не конкретизований, є безпідставними і такими, що повністю спростовані матеріалами кримінального провадження.

Водночас, суд бере до уваги посилання обвинуваченого на травму ключиці, яка підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3844, згідно з якою ОСОБА_4 в період з 21.08.2020 до 28.08.2020 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Володимирецька багатопрофільна лікарня» у зв`язку з проведенням 25.08.2020 операції накістковий остеосинтез ключиці (ACR704), через закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням. Однак, вказана травма, як зазначалося вище і підтверджується довідками військово-лікарської комісії, як на момент призвання ОСОБА_4 для проходження військової служби (станом на 24.02.2022), перед вчиненням ним кримінальних правопорушень (згідно з медичною характеристикою військовослужбовець ОСОБА_4 станом на 22.05.2022 здоровий), так і після вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, після затримання і перебування під вартою (станом на 20.06.2022 і 22.08.2022), не була підставою для визнання його обмежено придатним чи непридатним для проходження військової служби.

З описаних вище доказів, а саме показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є логічними, послідовними, узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами (документами), можна беззаперечно дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відмові від несення обов`язків військової служби шляхом відмови від виконання бойового розпорядження, вчиненій в умовах воєнного стану за епізодом від 23.05.2022, та непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану за епізодом від 28.05.2022, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України.

Отже, така позиція сторони захисту щодо невизнання вини обвинуваченим, на переконання суду, спрямована на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні, матеріалами справи не містять.

Відтак, невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень суд розцінює критично, як спосіб захисту з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у:

- непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану;

- відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України, відповідно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Разом із тим, надаючи оцінку кількості епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив два кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. Крім цього суд враховує, що за місцем служби ОСОБА_4 характеризується негативно.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень і обставин їх вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити раніше обраний.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років;

- за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушеньшляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 28 травня 2022 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з 28 травня 2022 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ відеозапис на флешнакопичувачі Kingston «CANVAS Select Plus» 32 Gb, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1