Єдиний унікальний номер справи 185/9069/24
Провадження № 1-кп/185/1070/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження за №0000342, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

25.07.2024 року близько о 20.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 , діючи умисно, стоячи навпроти неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , тримаючи в руках дерев`яну биту, умисно наніс вказаною битою один удар в область правого плеча останнього, після чого наніс ще один удар в область зап`ястя правої руки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 . Своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми середньої третини правого плеча та правого променевого-зап`ясного суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що 25.07.2024 року він, проходячи повз групи молодиків по АДРЕСА_1 , підійшов до них з проханням «закурити». Підлітки відповіли грубо, відбувся словесний конфлікт. Розуміючи, що вони нападуть на нього, він став розмахувати дерев`яною палицею вправо та вліво. В той день він вживав спиртні напої з сусідкою. Не пригадує, щоб під час вказаних подій та розмахів палицею, він спричинив комусь з підлітків тілесні ушкодження. Він втік з місця події. Не виключає, що міг випадково «зачепити» потерпілого.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 під час допиту повідомив, що влітку 2024 року він разом з друзями перебував на вулиці біля подвір`я. До них підійшов обвинувачений, був в стані алкогольного сп`яніння, став питати у них: кого вдарити? Після обвинувачений відійшов. Коли ОСОБА_3 повернувся до них, у нього в руках була вже дерев`яна бита. Він не став з обвинуваченим спілкуватись та прощатись, в результаті чого обвинувачений завдав йому два удари битою по правій руці: перший - в область передпліччя, інший по кисті. Після обвинувачений пішов додому. До цього ніхто з присутніх підлітків обвинуваченому не погрожували та не нападали. Показання обвинуваченого вигадані. Обвинувачений не розмахував битою перед ним та друзями, а умисно вдарив його двічі по руці. Він все розповів матері, після вони разом звернулись до лікарні, де йому надали допомогу.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду показала, що ввечері літом 2024 року її син приїхав до неї на роботу та розповів, що обвинувачений його двічі вдарив битою по правій руці. Син скаржився на біль. На передпліччі було почервоніння. Вони одразу звернулись до лікарні, де синові надали медичну допомогу. В лікарні робили рентген руки, переломів не було виявлено.

Неповнолітній свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні розповіла, що в день подій вона разом з друзями та братом неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 були на вулиці біля власного повір`я. До них підійшов обвинувачений. Він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Запитав у всіх: кого вдарити. Після відійшов. Коли ОСОБА_3 повернувся, то підійшов до брата та битою вдарив його двічі по правій руці, бо неповнолітній потерпілий не бажав з ним розмовляти. Ніхто з присутніх на обвинуваченого до цього не нападав, не висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, не ображав. Обвинувачений не розмахував битою, він просто вдарив брата двічі.

Судом були досліджені наступні письмові докази.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.08.2024 року, відповідно до якого від законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 було отримано заяву про те, що 25.07.20224 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_8 спричинив її сину ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Очевидцем подій була ОСОБА_7 /т.1 а.п.21/.

Рапорт поліцейського від 25.07.2024 року про отримання повідомлення за телефоном від ОСОБА_6 про побиття 25.07.2024 року ОСОБА_3 її сина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 т.1 а.п.22/.

Рапорт поліцейського від 25.07.2024 року про отримання повідомлення за телефоном від співробітника медичної установи ОСОБА_10 про звернення за медичною допомогою ОСОБА_5 . після побиття 25.07.2024 року сусідом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 т.1 а.п.23/.

Копія довідки КНП «ПЛІЛ`ПМР» від 25.07.2024 року, згідно з якою до медичної установи звернувся ОСОБА_5 після побиття 25.07.2024 року сусідом, встановлений діагноз: гематоми середньої третини правого плеча та правого променевого-зап`ясного суглобу /т.1 а.п.24/.

Висновок експерта №509 від 15.08.2024 року за результатами проведеного судово-медичного дослідження неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 . Згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми середньої третини правого плеча та правого променевого-зап`ясного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження, утворились по уданому механізму від дії тупого твердого предмету (предметів), з місцем прикладання діючої сили в область правої верхньої кінцівки та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворились не менше як від двох травмуючи дій тупого твердого предмету (предметів) в область правої верхньої кінцівки, могли утворитись 25.07.2024 року. /т.1 а.п.25-26/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 12.08.2023 року, відповідно до якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 відтворив механізм спричинення йому 25.07.2024 року обвинуваченим ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень в результаті двох ударів обвинуваченим битою в область плеча та по зап`ястю його правої руки /т.1 а.п.27-29/.

Висновок експерта №523-Д від 19.08.2024 року, згідно з яким, враховуючи характер тілесних ушкоджень у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , їх локалізацію, виявлені тілесні ушкодження могли утворитись, як вказує потерпілий при проведенні слідчого експерименту /т.1 а.п.30-31/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 12.08.2023 року, відповідно до якого неповнолітній свідок ОСОБА_7 відтворила механізм спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 . 25.07.2024 року обвинуваченим ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, а саме в результаті удару обвинуваченим битою в область плеча правої руки неповнолітнього потерпілого /т.1 а.п.32-34/.

Висновок експерта №524-Д від 19.08.2024 року, відповідно до якого, враховуючи характер тілесних ушкоджень у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , їх локалізацію, виявлені тілесні ушкодження частково могли утворитись, як вказує неповнолітній свідок ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту, так як вона не бачила другого удару /т.1 а.п.35-36/.

Аналізуючи показання обвинуваченого про те, що він умисно не спричиняв неповнолітньому потерпілому удари битою, перебував в стані необхідної оборони, розмахуючи перед підлітками дерев`яною палицею, під час якого міг випадково попасти по руці ОСОБА_5 , співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з показаннями неповнолітнього потерпілого, його законного представника, свідка, та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту останнього від висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та намаганням ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, а показання неповнолітнього потерпілого, його законного представника, свідка та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого щодо його дій в стані необхідної оборони, виходячи з наступного. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Сам обвинувачений в суді показав, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 ніяких протиправних цілеспрямованих дій стосовно нього не вчиняв, погроз не висловлював, замахів в його бік не робив. Допитаний неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 не підтвердили стану необхідної оборони, про який зазначав в своїх показаннях обвинувачений. Вказані учасники кримінального провадження послідовно зі стадії досудового розслідування та в судовому засіданні вказували, що обвинувачений ОСОБА_3 одразу підійшов до компанії неповнолітніх, серед яких був ОСОБА_5 , з питанням: кого вдарити? Коли вдруге повернуся обвинувачений до підлітків вже з битою, він двічі умисно вдарив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,, який з ним не бажав спілкуватись. Показання вказаних осіб узгоджуються з обставинами та механізмом спричинення тілесних ушкоджень, що були встановлені під час проведення слідчих експериментів за участі неповнолітнього потерпілого та свідка, висновками експертних досліджень за результатами судово-медичних експертиз неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , під час яких були виявлені легкі тілесні ушкодження у ОСОБА_5 та можливість їх утворення при обставинах та механізмі, що зазначені вказаними учасниками під час проведення з ним слідчих експериментів.

У зв`язку з викладеним покази неповнолітнього потерпілого, його законного представника, свідка, протоколи слідчих дій та висновки експертів покладені в основу вироку.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує відношення обвинуваченого до вчиненого.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Зазначена прокурором в промові в судових дебатах в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, - судом не може бути врахована, виходячи з наступного. В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_3 , що надійшов до суду, дана обставина прокурором не зазначена. Відповідно до вимог ст.337 КПК України, суд розглядає кримінальне провадження в межах обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Враховуючи, що вказана під час промови в судових дебатах обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , погіршує становище обвинуваченого, а прокурор не змінила під час судового розгляду обвинувачення, тому суд не може вийти за межі висунутого обвинувачення та врахувати таку обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, бо це погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відношення останнього до скоєного, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1