ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3084/24 Номер провадження 11-кп/814/1936/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000886 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 23 серпня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз:

- 07.11.2023 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої за ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 та ч.2 ст.307 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 2 місяці, тобто до 21 жовтня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду змінити та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

Судом не враховано, що обвинувачена постійно проживає за однією адресою, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується.

Крім того, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, усі необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження проведені, допитані свідки та зібрані речові докази.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обгрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки вона не працевлаштована та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченої ОСОБА_8 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання. Однак, обвинувачена ОСОБА_8 визначених судом обов`язків умисно не дотрималась та знову притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим, обвинуваченій ОСОБА_8 було змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_8 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та знову обвинувачується у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень. Тому існує вірогідність вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

При цьому, всупереч доводам захисника, існує ризик впливу ОСОБА_8 на свідків, понятих, які брали участь у проведенні обшуків та інших осіб, які мають причетність до виготовлення, перевезення, пересилання та збут заборонених речовин, з метою зміни або відмови від раніше наданих показань.

Крім того, про можливість перешкоджати здійсненню кримінального провадження свідчить характер кримінальних правопорушень, об`єктом яких є здоров`я населення.

Доводи апелянтів про наявність позитивно характеризуючих особу обвинуваченої даних, не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що існували на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу та на даний час не зменшились.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, твердження апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 23 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4