Справа № 307/1172/21
Провадження № 1-кп/307/112/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2021 року за №0000019 про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою загальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 , 06 січня 2021 року близько 00 години 20 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем марки «SKODA-OKTAVIA», з реєстраційним номером НОМЕР_1 Республіки, рухаючись на відрізку дороги в селі Теребля по вулиці Центральній, Тячівського району, Закарпатської області, біля ресторану «Скорпіон», у напрямку із села Дулово до села Вонігово, Тячівського району, Закарпатської області грубо порушивши вимоги пунктів 12.2. 12.3 Правил дорожнього руху, а саме під час руху маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, у момент виникнення йому небезпеки для руху, а саме рухаючись по проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 не вжив заходів застосування екстреного гальмування, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який у результаті наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми грудної клітки у вигляді перелому 5 ребер справа, переломів 3-6 ребер зліва, забою легень, пневмотораксу, відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основи черепа, закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, гемоперитонеума та масивної крововтрати, перелому лівої стегнової кістки, чисельних забоїв м`яких тканин, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя у момент їх спричинення.

Невиконання водієм ОСОБА_12 вказаних вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, якими визначено: п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Своїми діями ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнав та показав, що 06 січня 2021 року він приїхав додому до ОСОБА_15 , через деякий час до них прийшов потерпілий ОСОБА_14 . В той час ОСОБА_16 та ОСОБА_15 розпивали пиво, проте вони вже перебували у стані алкогольного сп`яніння. Згодом вони разом поїхали у кафе-магазин «АБС» у якому замовили пиво. ОСОБА_15 пиво не сподобалося, тоді він пішов з`ясувати чому пиво зіпсоване, в результаті чого виникла бійка. Згодом власник кафе-магазину ОСОБА_17 виштовхав усіх на вулиці і він разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали додому. По дорозі додому, він біля будинку ОСОБА_15 зупинився та висадив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а сам проїхавши кілька метрів до площадки, яка розташована біля магазину, розвернувся і почав рухатися в напрямку дому зі швидкістю близько 50 км/год. Проте, на відстані 25 метрів, він побачив чоловіка, який стояв на узбіччі та ніби пропускав його, на відстані близько 10 метрів, невідомий йому чоловік різко почав бігти, тоді він вильнув вліво та виїхав на смугу зустрічного руху, проте думав, що об`їхав його. Він не чув удару, був лише хлопок, не бачив пошкоджень на автомобілі, фара автомобіля світила, тому він поїхав додому. Приїхавши додому він зателефонував ОСОБА_18 та разом із ним поїхав у лікарню. Коли він перебував у лікарні, дружина ОСОБА_15 зателефонувала його дружині та повідомила, що хтось збив ОСОБА_14 . Після цього, він поїхав додому, ніде не ховався, машина стояла на площадці. У автомобіля була розбита права фара, припускає, що можливо зачепив ОСОБА_14 правою стороною автомобіля. У кафе він алкогольних напої не вживав, думав випити «Сітро», оскільки наступного дня мав їхати у місто Тячів. Він робив вигляд, що п`є пиво, щоб хлопці не змушували його пити. Крім того, зазначив, що алкогольні напої того дня не вживав.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_12 не визнав свою вину, його вина підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що близько 19 години 05 січня 2021 року її чоловік ОСОБА_14 пішов у магазин, оскільки йому зателефонував сусід ОСОБА_15 , щоб той купив пива. Згодом її чоловік, десь через годину або дві, вже точно не пригадує, зателефонував та запитав чи не потрібно купити додому хліб. Вона перебувала дома та близько 00 год. 40 хв. через вікно побачила автомобіль швидкої допомоги. Коли вона вийшла з будинку, побачила тільки автомобіль швидкої допомоги, тіла її чоловіка ОСОБА_14 на проїзній частині дороги вже не було. На місці події були невідомі їй особи, ОСОБА_15 вона там не бачила.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що 05 грудня 2020 року десь близько 19 години він разом з потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_12 , розпивали алкогольні напої в нього вдома. Згодом поїхали в кафе-магазин, який розташований в АДРЕСА_3 , де продовжили вживати алкогольні напої. Вони всі троє вживали пиво, і так як він був досить у сильному алкогольному сп`янінні, всіх деталей та обставин справи точно не пригадує. В приміщені кафе, де вони перебували, між ними та іншими особами виник конфлікт, який невдовзі закінчився. Згодом, вони троє сіли до автомобіля, за кермо автомобіля сів ОСОБА_12 , збоку він, а позаду - ОСОБА_14 та поїхали в напрямку де він проживає, а саме на АДРЕСА_2 . Приїхавши, вони ще хвилин п`ять стояли і розмовляли біля автомобіля та розійшлися. Перший пішов ОСОБА_14 в напрямку свого будинку, який розташований 500 метрів від них, після чого ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля та поїхав в протилежний бік від того де жив потерпілий ОСОБА_14 . Він, ОСОБА_15 , тоді зайшов до будинку, що відбувалося далі на вулиці він не бачив, чув лише хлопок. Через 5-10 хвилин, перебуваючи у будинку через вікно побачив, що зупинився автомобіль. Після чого, вийшов на подвір`я, пройшов 25 метрів та на проїзній частині дороги побачив тіло ОСОБА_14 Невідомий йому чоловік, повідомив, що він викликав працівників поліції та швидку допомогу. Тіло ОСОБА_14 лежало боком посередині проїзної частини дороги. Крім того, зазначив, що на подвір`я він вийшов, оскільки вважав, що приїхали хлопці з якими у них був конфлікт у кафе. Також зазначив, що того вечора він з потерпілим ОСОБА_14 вживав пиво у нього вдома після роботи, випили по 3-4 пива по 0,5 л., а згодом прийшов ОСОБА_12 Алкогольні напої вони вживали всі разом, чи міг обвинувачений ОСОБА_12 вдавати, що п`є, але не пив він не може сказати. Після того, як ОСОБА_12 поїхав додому, він його не бачив, а лише бачив на наступний день у слідчого.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні показав, що 05 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зайшли у кафе, яке розташоване біля с. Новоселиця, Тячівського району, Закарпатської області, в той час як він вже перебував у приміщенні кафе. Власник кафе ОСОБА_17 перебував в приміщенні кафе та наливав пиво. Однак через 2-3 хвилини між ОСОБА_15 та власником кафе виник конфлікт, що наче власник продає зіпсоване пиво, в цей конфлікт втрутився ОСОБА_20 . Тоді між ОСОБА_15 та ОСОБА_20 спочатку виник словесний конфлікт та штовханина. Згодом, конфлікт виник і між ОСОБА_20 і ОСОБА_12 під час якого вони почали наносити один одному тілесні ушкодження. В той час він забрав ОСОБА_20 , а власник вивів з приміщення кафе ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Що далі відбувалося він не бачив. Крім того, зазначив, що йому невідомо чи був обвинувачений ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він з ними не вживав алкогольні напої. Пиво було у великих бокалах, однак чи були пусті дані бокали коли вони пішли, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що точної дати не пригадує, проте це було перед Різдвом. Все відбувалося в АДРЕСА_1 , до нього прийшли гості. В період 7-9 години вечора, прийшли до кафе ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , останній попросив для них пиво. Проте згодом ОСОБА_15 повідомив, що пиво йому не подобається. Після цього, він приніс їм вже пиво у пляшках. Далі між ОСОБА_22 , який був у кафе, та ОСОБА_15 почався словесний конфлікт, який переріс у бійку. Тоді він, розборонив їх та провів вниз сходами. Вийшовши на вулицю ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сіли до автомобіля, а ОСОБА_15 попросив ще дві банки пива. Під час конфлікту ОСОБА_14 тілесних ушкоджень не отримував. Чи вживав ОСОБА_12 алкогольні напої він не бачив, коли вони пішли, пиво лишилося на столі бо воно їм не сподобалося.

Свідок ОСОБА_23 , в судовому засіданні показав, що ним проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_12 та перевірялися всі версії, які могли виникнути в процесі досудового слідства. Проводився слідчий експеримент, проте згодом повторно був проведений слідчий експеримент. Фактично на час виникнення ДТП було виявлено особу, яка лежала на проїзній частині, тобто вони мали місце, де лежав потерпілий і коли проводили слідчий експеримент, перевіряючи версію самого підозрюваного на той час, який розповідав, що особа йшла по узбіччю і вийшла на проїзну частину, і далі перевірялася версія що було б якби особа просто йшла по дорозі по такій траєкторії де визначено тіло потерпілого. Тоді було встановлено де настає видимість, а тому експерту було постановлено два варіанти моменту небезпеки, на який вказував обвинувачений та інший, коли особа йшла по проїзній частині дороги. Під час досудового розслідування не було встановлено жодного свідка чи очевидця події, на місці події також були відсутні камери відео спостереження. В той час досудове слідство ще не було завершено, не було достатніх даних вважати чи покази підозрюваного відповідають дійсності, тому перевірялися всі варіанти настання ДТП. Було зафіксовано лише саме розташування потерпілого на поїзній частині дороги. Слідчий експеримент проводиться для перевірки всіх можливих варіантів, на випадок отримання необхідних доказів для підтвердження вини, тому експерту ставилося два варіанти питань.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 зазначив, що згідно експертизи, яку він проводив, зазначено, що тілесні ушкодження було отримано незадовго до настання смерті. У третьому абзаці висновку зазначено «Виходячи з динаміки розвитку ранніх трупних явищ, що були встановлені при судово-медичній експертизі трупа є підстави вважати, що смерть ОСОБА_25 1939 р.н. настала за 8-24 години до огляду трупа при судово-медичній експертизі (11.07.2018р. 11 год. 15 хв.) згідно таблиці часу відновлення трупних плям за авторством ОСОБА_26 1971р.», що являється технічною помилкою при використанні шаблону відповіді, дане ім`я написано випадково, це була механічна помилка. Даний абзац, в якому допущена описка не стосується події ДТП ОСОБА_14 . Для того щоб виправити цей абзац, необхідно призначити додаткову експертизу. Період часу від настання смерті до огляду 08-24 год., і цей час відповідає дійсності. Якщо враховувати всі обставини, які виникли на місці ДТП: транспортування, діагностики, підготовка операційної, то врятувати життя неможливо. Але після моменту ДТП він був живий і прожив певний час. На якому етапі та через який час могли надати кваліфіковану допомогу не відносить до об`єкта його дослідження, тому вказано «вкрай сумнівно». Якщо протягом 15 хв. його не госпіталізували, то настала смерть. В класифікації судово-медичної дорожньої травми є три категорії: специфічні, характерні та нехарактерні травми. Нехарактерні це не ті травми, які не могли виникнути, а ті які не можна встановити у яку саме із 4 стадій ДТП вони виникли під час ушкодження потерпілого. Первісний контакт потерпілого з автомобілем мав відбутися в ділянці лівої ноги, при цьому удар було нанесено з права-вліво і ззаду-вперед, але через те, що взуття не було надано не експертизу неможливо сказати, напрямок удару. Удар відбувся під певним кутом з права ззаду у ліву ногу вперед вправо, права нога була додатковою і тіло почало крутити, за рахунок чого був перелом ноги.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 зазначив, що небезпека для руху це поява рухомого об`єкта, який наближається або перетинає смугу руху і у цьому випадку вимагається негайне гальмування транспортного засобу для зменшення швидкості аж до повної зупинки. Якщо пішохід перебував у стані алкогольного сп`яніння то це не має значення, адже якщо водій міг за візуальними ознаками виявити неадекватну поведінку пішохода, який перебував чи на проїзній частині, чи на узбіччі, то він зобов`язаний переконатися у цьому. У будь-якому випадку, якщо поведінка пішохода є непередбачуваною, водій повинен загальмувати до повної зупинки транспортного засобу. Незалежно від місця знаходження пішохода: чи на узбіччі дороги, чи на її проїзній частині, водій помітивши пішохода на відстані 35 метрів, має негайно прийняти міри, тобто своєчасно зупинитися. Обвинувачений мав технічну можливість зупинитися за показниками видимості дороги, але за секундами розрахованими у слідчому експерименті не мав. Висновок експерта базується на вихідних даних наданими слідчим та тих, які містять у матеріалах справи. Оцінку процесуальним діям слідчого він не може надати, тому не може запевнити достовірність даних. ДТП відбулося на смузі руху обвинуваченого, а саме 1,4 метри від правого узбіччя. Ширина дороги складає 5,8 м., тобто одна смуга складає 2,9 м.. Таким чином, ДТП відбулася посередині правої смуги руху.

Рапортом інспектора чергового Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_28 від 06 січня 2021 року, з якого встановлено, що 06 січня 2021 року о 00:28 на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_29 , про те, що за адресою: Тячівський район, с. Теребля, вул. Головна, біля ресторану «Скорпіон» лежить невідома особа чоловічої статі (том 1 а.с.91-94).

Відомостями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 січня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_10 , звернулася до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області та просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який 06 січня 2021 року в с. Теребля скоїв наїзд на її чоловіка ОСОБА_14 , чим поставив його в небезпечний для життя стан та залишив його не надавши допомоги (том 1 а.с.95-96).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 січня 2021 року з доданою схемою та фото-таблицею до нього, проведеного за участю понятих, з якого встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди АДРЕСА_2 , з місця події було вилучено уламок скла та лакофарбоване покриття червоного кольору, які поміщені до полімерного пакету НПУ (том 1 а.с.98-109).

Протоколом огляду місця події від 06 січня 2021 року з доданою фото-таблицею до нього, проведеного на підставі добровільної згоди власника та за участю понятих, встановлено, що в АДРЕСА_1 було виявлено автомобіль марки «SKODA OCTAVIA SLX TDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, на якому наявні пошкодження передньої правої фари та на капоті наявні сліди темно-бурого кольору схожі на кров. Та з місця події було вилучено вказаний транспортний засіб, який поміщений до спец. майданчика Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а також змиви з важеля перемикання передач, з капоту речовини бурого кольору, з керма та чохол керма, які були упаковані та поміщено до паперового пакету НПУ (том 1 а.с.110-116).

Протоколом огляду місця події від 18 січня 2021 року з доданою фото-таблицею до нього, проведеного за участю понятих, відповідно до якого проведеним оглядом встановлено, що на транспортному засобі марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 виявлено механічні ушкодження, розбита передня права фара, а також є вм`ятина на передньому капоті спереду з правого боку діаметром 15х20 см. Інших видимих пошкоджень, які б могли утворитися після ДТП на автомобілі не виявлено. (том 1 а.с.154-159).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 березня 2021 року та схемою доданою до нього, проведеного за участю підозрюваного, захисника, статиста та понятих, з якого вбачається, що ОСОБА_12 вказав місце де ним вперше було помічено пішохода, а вимірюванням було встановлено, що пішохід перебував на правому узбіччі на відстані 0,6 м. від початку проїзної частини дороги. У подальшому ОСОБА_12 вказав на місце до якого дійшов пішохід ОСОБА_14 та місце куди останній встиг повернутися, вимірюванням було встановлено, що пішохід ОСОБА_14 спочатку змістився на проїзну частину дороги на відстань 1,8 м., а у подальшому розташувався та змістився до правого узбіччя на відстань 0,4 м. від місця куди дійшов. В подальшому ОСОБА_12 показав траєкторію руху пішохода ОСОБА_14 , вимірюванням було встановлено, що з моменту виходу на проїзну частину дороги при досягненні точки 2, яка розташована на схемі та у подальшому точки 3, що складає 2,2 м. пішохід долав t1 = 1.2 c, t2 = 1.65 c, t3= 1.57 c. Також було встановлено, що видимість перешкоди на проїзній частині дороги становить 35 м., а видимість у напрямку руху 34,6 м. (том.2 а.с. 16-23).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/107-21/551-ІТ від 10 лютого 2021 року, встановлено, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система та система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_4 реєстрації RP72703 знаходились в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією (том 1 а.с.143-150).

Висновком судової автотехнічної експертизи № 59/03 від 26 березня 2021 року, встановлено, що у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки, ОСОБА_12 , у відповідності до вимог п.п. 12.2; 12.3; та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») ПДРУ [15] повинен був вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 50 км/год, а з моменту виявлення небезпеки для руху негайно застосувати гальмування для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_14 , спеціальних пізнань в галузі судової автотехніки не потрібно. Дане питання повинно бути вирішене самостійно відповідно до вимог пунктів 1.5,4.1; 4.1; 4.4; 4.7 та 4.14 (а,б) Правил дорожнього руху України.

При швидкості Vа=50 км/год значення зупинного шляху автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки в заданих дорожніх умовах складає Sо=31?32 м.

Якщо дорожня ситуація розвивалася так, як задано в першому варіанті вихідних даних, то при заданих вихідних даних водій автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки, ОСОБА_12 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Якщо дорожня ситуація розвивалася так, як задано в другому варіанті вихідних даних, то при заданих вихідних даних водій автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки, ОСОБА_12 , не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Якщо дорожня ситуація розвивалася так, як задано в першому варіанті вихідних даних, то при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є факт невідповідності дій водія автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки, ОСОБА_12 , вимогам п.п. 12.3; 2.3; ПДРУ, який, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, несвоєчасно застосував гальмування.

Якщо дорожня ситуація розвивалася так, як задано в другому варіанті вихідних даних, то при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що пішохід ОСОБА_14 , своїми діями створив водію автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Руспубліки, ОСОБА_12 , небезпеку для руху, яка наставала з такої відстані, що водій ОСОБА_12 , вже не мав технічної можливості запобігти наїзду шляхом негайного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (том 1 а.с.178-181).

Протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису від 24 березня 2021 року з приєднаними скриншотами та переглянутим у судовому засіданні DVD-диском, на якому наявне маркування «Verbatim» та на якому наявний відеофайл з назвою «ch01_2133» з камер відеоспостереження розташованої в АДРЕСА_4 , у період з 12.00 год. по 01.00 год. 06.01.2021 року. В лівому верхньому куті при відкритті даного відео зображено дату 06.01.2021, а також годину 00:21:23, в нижній частині зазначено напрямок відеозапису (на центр). Зображення відеозапису чорно-біле, освітлення штучне. О 00:21:59 в центрі с. Теребля з`являється світло фар автомобіля. О 00:22:13 чітко видно, що це легковий автомобіль типу «седан», у якого на задньому бампері над колесом та на передній правій та лівій дверях є особлива ознака, а саме горизонтальна полоса темного кольору. Після чого о 00:23:20 на відеозаписі з`являється автомобіль типу «мінівен», який має особливу ознаку на водійських дверях, а саме горизонтальну полосу темного кольору і який рухається у напрямку с. Теребля. О 00:23:26 відеозапис закінчується (том 1 а.с.182-184, 199).

Протоколом огляду трупа від 06 січня 2021 року з доданими фото-таблицями до нього, встановлено, що на тілі-чоловічої статі, 175 см зросту, наявні чисельні тілесні ушкодження (том 1 а.с.117-126).

Висновком судово-медичної експертизи № 4 від 29 січня 2021 року встановлено, що смерть громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла в результаті поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, в результаті якої відбувся розрив печінки, що привело до крововиливу в черевну порожнину та розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

У ОСОБА_14 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита травма грудної клітки у вигляді перелому 5 ребра справа, переломів 3-6 ребер зліва, забою легень, пневмотораксу; відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток основи черепа; закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, гемоперитонеума та масивної крововтрати; перелом лівої стегнової кістки; чисельні забої м`яких тканин.

Закрита травма грудної клітки виникла в результаті двох або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку грудної клітини твердими тупими предметами, індивідуальні особливості контактних поверхонь яких в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17 січня 1995 року, вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являється небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Закрита травма органів черевної порожнини виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару твердим тупим предметом з переважаючою контактною поверхнею, з значною масою в ділянку тулубу в напряму справа-ззаду в вліво-вперед, по відношенню до анатомічно нормально розташованого тіла. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17 січня 1995 року, вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як привело до настання смерті.

Відкрита черепно-мозкова травма виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку голови в напряму справа-вліво твердим тупим предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17 січня 1995 року, вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являється небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Перелом лівої стегнової кістки виник в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку нижньої третини лівого стегна напряму справа-вліво твердим тупим предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17 січня 1995 року, вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження у живих людей викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.

Чисельні забої м`яких тканин виникли в результаті чисельних локальних дій за механізмом тертя та ударів, твердими тупими предметами з різними індивідуальними особливостями контактних поверхонь. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.5. від 17 січня 1995 року, вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що у живих людей не спричинили би короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.

Перелом лівої стегнової кістки являється характерним для першої фази зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, а саме удару об деталі автомобіля, згідно судово-медичної класифікації дорожньо-транспортної травми.

Закрита травма органів черевної порожнини являється характерною для другої фази зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, а саме падіння тіла на автомобіль, згідно судово-медичної класифікації дорожньо-транспортної травми.

Відкрита черепно-мозкова травма являється характерною для третьої фази зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, а саме відкидування та удару об дорожнє покриття, згідно судово-медичної класифікації дорожньо-транспортної травми.

Відкрита травма грудної клітки могла виникнути як у другу так і в третю фазу зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, згідно судово-медичної класифікації порожньо-транспортної травми.

Чисельні забої м`яких тканин могли виникнути у всіх фазах зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, тому не кваліфікуються як характерні в рамках класифікації дорожньо-транспортної травми.

З огляду на ознаки загального струсу організму та тілесні ушкодження характерні для першої фази зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, згідно судово-медичної класифікації дорожньо-транспортної травми, можна зробити висновок, що в момент первинного контакту, тіло громадянина ОСОБА_14 , знаходилось в вертикальному положенні, повернуте правою стороною, та дещо спиною, до транспортного засобу.

Всі тілесні ушкодження мають ознаки виникнення прижиттєво та виникли незадовго до настання смерті.

З огляду на складність тілесних ушкоджень та швидкість настання смерті, можливість врятувати життя ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється вкрай сумнівним. Крім того, згідно результатів судово-токсикологічної експертизи в крові було виявлено 3,10% етилового спирту, а в сечі 4,01% етилового спирту, що відповідає алкогольному отруєнні при якому може настати смерть (том 1 а.с.133-141).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 162 від 29 серпня 2023 року встановлено, що на підставі даних «Висновку Експерта» № 4 від 06 січня 2021р. трупа громадянина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у відповідь на питання ухвали, вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено:

-ознаки гострого порушення кровообігу (смерті, що швидко настала) у вигляді рясних зливних трупних плям, венозного повнокров?я внутрішніх органів, рідкого стану крові, порушення реологічних властивостей крові, клітин Краєвського в печінці, набряку головного мозку та легень;

-ознаки загального струсу організму у вигляді крововиливу в ліву трикутну зв?язку печінки та серпоподібну зв?язку спереду;

-відкриту травму грудної клітки у вигляді перелому 5 ребра справа, переломів 3-6 ребер зліва, забою легень, пневмотораксу;

- відкриту черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток основи черепа;

-закриту травму органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, гемоперитонеума та масивної крововтрати;

-перелом лівої стегнової кістки;

-чисельні забої м?яких тканин;

- наявність в крові 3,10% етилового спиту, що відповідає важкому алкогольному отруєнню, при якому може наступити смерть.

Смерть громадянина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 виникла в результаті поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, в результаті якої відбувся розрив печінки, що привело до крововиливу в черевну порожнину та розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Згідно висновку експерта № 104 відділення судово-медичної гістології в гістопрепаратах відмічається венозно-капілярне повнокрів`я судинного русла з еритростазами. Дана гістологічна картина свідчить про прижитевість виникнення ушкоджень та згідно даних «Судебно-медицинская диагностика давности повреждений мягких тканей и внутренних органов гистодогическими методами» за авторством ОСОБА_30 ОСОБА_31 ОСОБА_32 ОСОБА_33 від 2010р., виникає в проміжок часу від 5 до 10 хвилин з моменту виникнення тілесних ушкоджень.

Також згідно висновку експерта №104 відділення судово-медичної гістології в представлених шматочках тканин відсутня лейкоцитарна запальна клітинна реакція, що згідно даних «Судебно-медицинская диагностика давности повреждений мягких тканей и внутренних органов гистологическими методами» за авторством ОСОБА_30 ОСОБА_31 ОСОБА_34 ОСОБА_33 від 2010р., також виникає в проміжок часу від 5 до 10 хвилин з моменту виникнення тілесних ушкоджень.

Таким чином при наявності судинної реакції та відсутності лейкоцитарної реакції, з урахуванням крайніх значень часових проміжків, можна зробити висновок, що смерть громадянина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 настала в проміжок часу від 5 до 10 хвилин після виникнення тілесних ушкоджень.

Виходячи з динаміки розвитку ранніх трупних явищ, що були встановлені при судово-медичній експертизі трупа є підстави вважати, що смерть громадянина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала за 2-10 години до огляду трупа при судово-медичній експертизі (06 січня 2021 р. 09 год. 15 хв.) згідно таблиці часу відновлення трупних плям за авторством ОСОБА_35 1971р.

Жодне із тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_14 не являється несумісним з життям. При наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги при аналогічних тілесних ушкодженнях існує можливість порятунку життя пацієнта.

3 огляду на те, що смерть громадянина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала в проміжок часу від 5 до 10 хвилин після виникнення тілесних ушкоджень, для порятунку його життя, отримання кваліфікованої медичної допомоги не повинно виходити за рамки 10-хвилин з моменту отримання вищеописаних тілесних ушкоджень.

Порятунок життя пацієнта при даних тілесних ушкодженнях потребує кваліфікованої медичної допомоги в лікувальному закладі з відповідним рівнем. Час необхідний для транспортування пацієнта, проведення перинних діагностичних заходів та розгортання операційної зали для проведення лікувальних заходів необхідних при даних тілесних ушкодженнях, виходить за рамки 5-ти - 10-ти хвилин, які прожив громадянин ОСОБА_14 після отримання тілесних ушкоджень.

Закрита травма грудної клітки виникла в результат двох або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку грудної клітини твердими тупими предметами, індивідуальні особливості контактних поверхонь яких в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу №6 МО3 України п.п.2.1.1. від 17 січня 1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являється небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Закрита травма органів черевної порожнини виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару твердим тупим предметом з переважаючою контактною поверхнею, з значною масою в ділянку тулубу в напряму справа-ззаду в вліво-вперед, по відношенню до анатомічно нормально розташованого тіла. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17 січня 1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як привело до настання смерті.

Відкрита черепно-мозкова травма виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку голови в напряму справа-вліво твердим тупим предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу Ne 6 МО3 України п.п.2.1.1, від 17.01. 1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являється небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Перелом лівої стегнової кістки виник в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку нижньої третини лівого стегна напряму справа-вліво твердим тупим предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження у живих людей викликають розлад здоров?я більше 21-то дня.

Чисельні забої м?яких тканин виникли в результаті чисельних локальних дії за механізмом тертя та ударів, твердими тупим предметами з різними індивідуальними особливостями контактних поверхонь. Згідно Наказу No 6 МО3 України п.п.2.3.5. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що у живих людей не спричинили би короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.

При первинному контакту було спричинено перелом лівої стегнової кістки.

Перелом лівої стегнової кістки згідно Наказу № 6 МОЗ України п.л.2.2.2. від 17.01.1995 року відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження у живих людей викликають розлад здоров?я більше 21-го дня.

Перелом лівої стегнової кістки не знаходиться в причинному зв?язку з фактом настання смерті.

З огляду на механізм виникнення перелому лівої стегнової кістки, в момент отримання тілесного ушкодження громадянин ОСОБА_14 знаходився в вертикальному положенні, повернутий правою стороною тіла в напрямку травмуючого об`єкту.

Згідно статті № 84 пункту 2 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Таким чином висновок експерта №4 проведений в період з 06 січня 2021 року по 29 січня 2021 року являється доказом.

Згідно статті № 94 КПК України оцінку доказів проводять слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд. Таким чином оцінка висновку експерта № 4 проведеного в період з 06 січня 2021 року по 29 січня 2021 року, виходить за рамки компетентності даної експертизи.

В процесі додаткової судово-медичної експертиз не будо виявлено об?єктивних відомостей, що заперечують положенню тіла громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в момент первинного контакту тим даним, що відображені у протоколі слідчого експерименту, проведеного слідчим 18 березня 2021 року (том 2 а.с. 140-151).

Висновком судово-токсикологічної експертизи № 97 від 20 січня 2021 року, встановлено що в крові з вени ОСОБА_12 не виявлено: метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та ізомери (забір крові проведено 06 січня 2021 року о 10 год. 45 хв. (том 1 а.с.151-153).

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України.

Інших доказів в судовому засіданні сторонами кримінального провадження суду не надано.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Кримінальна відповідальність за ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту настання зазначених у ст.286 КК України наслідків.

Згідно висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду від 02червня 2022 року у справі № 369/1271/16-к (провадження №51-6029 км 21) поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння за ст. 286 КК України: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ст. 286 частинах 1, 2 або 3 КК України, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків, і перебувають із ними у причинному зв`язку. Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 286 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17).

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.

Відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Разом з тим, з досліджених доказів під час судового розгляду достовірно встановлено, що в дорожній ситуації, яка мала наслідком ДТП за участю водія ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_14 , водій повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху та останній мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху.

В судовому засіданні обвинувачений не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому наголосив, що причиною ДТП є раптовий вихід пішохода ОСОБА_14 та різка зміна напрямку його руху. Разом з тим, суд розцінює надані обвинуваченим показання в частині заперечення своєї вини у скоєному як намагання уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та його наслідки чи перекласти свою провину на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Верховний Суд у постанові від 3 квітня 2020 року в справі № 640/1664/18 зазначив, що набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Крім того слід зазначити, що відповідно до п. 12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Вказане правило зобов`язує водія у темну пору доби обрати такий швидкісний режим, щоб у разі виникнення небезпеки для руху зупиночний шлях керованого ним автомобіля не перевищував об`єктивну видимість такої небезпеки в обраному режимі фар автомобіля.

За умов належного і своєчасного виконанням вимог п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_12 мав можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 шляхом застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху, однак не застосував його, що підтверджується показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні показав, що бачив пішохода при цьому вирішив його об`їхати виїхавши на смугу зустрічного руху.

Отже, невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_12 вказаним вимогам Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП, що випливає із сукупності ознак та неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дії пішохода, що не дозволили, за версією обвинуваченого, безпечно його об`їхати, а також обставина його перебування на проїзній частині в заборонений для його руху момент, на думку суду, не мають вирішального значення для можливого виправдування ОСОБА_12 , оскільки, в разі дотримання обвинуваченим вищезазначених вимог ПДР, він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 18 березня 2021 року обвинуваченим були задані вихідні дані, зокрема, в частині розташування пішохода та напрямок його руху.

На підставі вихідних даних, встановлених під час слідчого експерименту від 18 березня 2021 року, було проведено експертизу № 59/03 від 26 березня 2021 року, за результатами якої судовий експерт дійшов висновку, що при заданому комплексі вихідних даних наданих на підставі показів обвинуваченого ОСОБА_12 та слідчого експерименту (другий варіант вихідних даних) водій автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Республіки, ОСОБА_12 , не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху. При заданих вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що пішохід ОСОБА_14 , своїми діями створив водію автомобіля «Skoda Octavia» н.з RP72703 Польської Руспубліки, ОСОБА_12 , небезпеку для руху, яка наставала з такої відстані, що водій ОСОБА_12 , вже не мав технічної можливості запобігти наїзду шляхом негайного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Водночас суд не приймає до уваги висновок експертизи № 59/03 від 26 березня 2021 року в частині другого варіанту вихідних даних, який був проведений на підставі показів обвинуваченого та слідчого експерименту від 18 березня 2021 року, оскільки вказані обставини з урахування принципу змагальності сторін та свободи подання суду доказів, не підтверджено будь-якими наявним в матеріалах кримінального провадження доказами, окрім, як показанями самого обвинуваченого, що ставить під сумнів їх достовірність та правдивість.

Водночас суд звертає увагу, що незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди водій зобов`язаний був виконати вимогу п. 12.2 та 12.3 ПДР і негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме: вихід потерпілого на проїзну частину дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія ОСОБА_12 від виконання ним вимог зазначених пунктів ПДР.

Таким чином, причиною вказаної ДТП та її наслідків є порушення саме водієм ОСОБА_12 названих вимог ПДР. У той же час допущені пішоходом ОСОБА_14 зазначені порушення ПДР явились не причиною даної ДТП, а лише її необхідною умовою, яка, як зазначив Верховний Суд у п. 72 постанови від 08 грудня 2020 року у цій справі, не звільняє водія від відповідальності за допущені порушення ПДР, проте, на думку суду, має бути врахована, зокрема, при призначенні покарання та при вирішенні цивільного позову.

Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85 87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Обвинуваченому ОСОБА_12 інкримінувалось порушення вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху та керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Докази вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння відсутні.

Таким доказом не може бути висновок судово-токсикологічної експертизи № 97 від 20 січня 2021 року, який наданий стороною обвинувачення, оскільки у ньому зазначено, що в крові з вени ОСОБА_12 не виявлено: метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та ізомери (забір крові проведено 06 січня 2021 року о 10 год. 45 хв. (том а.с.151-153).

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували керування автомобілем обвинувачем у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення суду не надано.

Сам обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що на момент скоєння ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Дані пояснення обвинуваченого повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні показав, що йому не відомо чи був обвинувачений ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він з ними не вживав алкогольні напої.

Крім того, свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що не бачив чи ОСОБА_12 вживав алкогольні напої, проте коли вони пішли, пиво залишилося на столі, бо воно їм не сподобалося.

При цьому, суд також не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що він, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вживали пиво, і так як він перебував у сильному алкогольному сп`янінні, всіх деталей та обставин справи точно не пригадує, відтак, надані ОСОБА_15 показання не містять жодної належної та достовірної інформації щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння перед вчиненням ДТП.

Тому суд вважає, що обставина керування обвинуваченим ОСОБА_12 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення в ході судового розгляду не доведена і її необхідно виключити з обвинувачення ОСОБА_12 .

Суд також вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_12 посилання на те, що ОСОБА_12 порушив вимоги п. 2.9. а) ПДР України, а також на те, що порушення вимог п. 2.9. а) ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків, зокрема отримання потерпілим ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження приходить до висновку, що ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо воно спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відшкодування завданої шкоди.

Однак, суд не визнає пом`якшуючу обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Під час судового розгляду судом таких обставин встановлено не було.

Також із пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення слід виключити обставину, що обтяжує покарання - вчинення ним злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, так як вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Тячівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 14 вересня 2021 року, на підставі характеризуючих даних, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує дані про його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні одну неповнолітню дитину, відшкодував потерпілій завдану шкоду, а також те, що потерпіла просила суворо не карати обвинуваченого.

Крім того, суд враховує характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, а також його наслідки у вигляді смерті людини, особу загиблого.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах його ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч.2 ст. 286 КК України, враховуючи відомості про особу ОСОБА_12 , відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також встановлених судом обставини щодо порушення пішоходом ПДР.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи та враховуючи, що ОСОБА_12 , діючи всупереч вимог пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду та в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть суд вважає необхідним при призначенні йому покарання, окрім основного, застосувати також покарання додаткове - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 45 400 гривень суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини 11 статті 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної ОСОБА_36 судом не встановлено, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню після набрання вироком законної сили.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, покласти на обвинуваченого.

Арешт накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 06 січня 2021 року по 11 січня 2021 року.

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 45 400 гривень обвинуваченому ОСОБА_12 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 45 400 гривень, сплачену згідно квитанції № АТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 11 січня 2021 року, повернути заставодавцю ОСОБА_37 .

Речові докази:

- автомобіль марки «SKODA» моделі «OKTAVIA», з номерним знаком Польської Республіки НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_12 ;

- чохол керма, змиви з важеля перемикання передач, з капоту речовини бурого кольору, з керма, уламок скла, уламок з лакофарбованим покриттям, праву фару з автомобіля "SKODA-OKTAVIA" з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 Польської Республіки, які передано на зберігання в камеру речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

- DVD-R диск, який містить на собі запис з відеокамери місця пригоди, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальному розмірі 2 778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) гривень 65 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 січня 2021 року на: автомобіль марки "SKODA-OKTAVIA", з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , реєстрація Польської Республіки, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить АДРЕСА_5 , яким фактично володіє та користується ОСОБА_12 скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1