Справа № 191/4842/24
Провадження № 1-в/191/600/24
У Х В А Л А

іменем України

21 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.06.2021 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений до початку судового засідання надав заву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник адміністрації ДУ «Синельниківська ВК (№94)» ОСОБА_5 до початку судового засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання адміністрації ДУ «Синельниківська ВК (№94)».

Суд, заслухавши думкe прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали, приходить до наступного.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений в тому числі і тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Дві третини покарання відбув станом на 22.10.2024.

Згідно з наданою характеристикою ОСОБА_4 з 17.11.2021 відбуває покарання в ДУ «Синельниківська ВК (№ 94)», характеризується посередньо, не працевлаштований на виробництві установи, має 1 заохочення та 1 стягнення, бере на себе відповідальність за вчинений злочин, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками, позитивно, бажає брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою зрозуміло, що це не відповідає дійсності або відвідуючи заходи не бере активної участі в діяльності та відвідує їх несистематично, участь у програмах диференційованого виховного впливу не бере.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 15.11.2024 ОСОБА_4 має 1 заохочення у вигляді подяки за виконання робіт з благоустрою відділення, отримане 23.04.2024, а також має 1 стягнення, яке не знято та не погашено в установленому законом порядку, у вигляді догани за порушення правил користування планшетним комп`ютером та мережею інтернет, отримане після звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, а саме 12.11.2024.

Згідно з довідкою за особовою справою №239-Ч-21 22.06.2022 на засіданні адміністративної комісії установи ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення. 28.02.2021 на засіданні адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення. 31.10.2023 на засіданні адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

Таким чином, на даний час судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_4 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та можна було б вважати, що засуджений довів своє виправлення. Враховуючи, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим в той же строк та в тому ж порядку з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1