УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000059 від 09.07.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ Одеської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, начальника відділу з договірних та претензійних робіт ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, віддповідно до наказу № 96 від 01.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було призначено на посаду начальника відділу з договірних та претензійних робіт ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до розділу 2. «Завдання та обов`язки», посадової інструкції № 291 від 02.04.2024 року начальника відділу з договірних та претензійних робіт, затвердженої начальником Одеського КЕУ, в обов`язки по посаді ОСОБА_4 входить:

-організовувати роботу по передачі об`єктів нерухомості Збройних Сил України в оренду суб`єктам господарювання;

-здійснювати контроль за строками дії договорів оренди, та за своєчасністю повернення майна за закінченням строку дії договорів оренди;

-стежити за своєчасністю нарахування, проведення розрахунків;

-організовувати роботу по перевірці використання орендованих приміщень у відповідності до договорів оренди та інші.

Отже відповідно до посадової інструкції ОСОБА_4 виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто в силу ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 Примітки до ст. 364 КК України являється службовою особою на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Так, у один із днів липня 2024 року у ОСОБА_4 , працюючого на посаді начальника відділу з договірних та претензійних робіт ІНФОРМАЦІЯ_3 , службової особи, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник злочинний умисел, направлений на організацію передачі об`єктів нерухомого майна, що належать Міністерству Оборони України з метою отримання неправомірної вигоди для особистого збагачення, після чого з цією метою ОСОБА_4 , шляхом поширення відповідної інформації серед своїх знайомих, підшукав особу, а саме гр. ОСОБА_7 , якому для здійснення своєї господарської діяльності необхідні були відповідні приміщення та інші об`єкти нерухомого майна.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого отримання неправомірної вигоди, будучи службовою особою ОСОБА_4 , 22.07.2024 року під час телефонної розмови з ОСОБА_7 , дізнавшись про бажання та необхідність останнього у оренді приміщень нерухомого майна для здійснення господарської діяльності, запропонував йому зустрітися 22.07.2024 року приблизно о 12:00 годині біля будівлі АДРЕСА_2 .

Далі, 22 липня 2024 о 12.00 годині ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 прибув до будівлі АДРЕСА_2 , де, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, запевнив останнього у тому, що може організувати передачу об`єктів нерухомого майна, а саме, об`єкту нерухомого державного майна нежитлове приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчик площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ) та який перебуває на балансі Міністерства Оборони України у оренду для того, щоб ОСОБА_8 у подальшому міг здійснювати підприємницьку діяльність.

Також, під час зазначеної зустрічі ОСОБА_4 детально пояснив ОСОБА_7 усі тонкощі схеми, послідовність та етапи дій за допомогою яких він допоможе останньому з орендою нерухомого майна для здійснення господарської діяльності, а саме зазначив, що він, перебуваючи на посаді начальника відділу з договірних та претензійних робіт ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до наданих йому повноважень та його посадових обов`язків зможе допомогти ОСОБА_7 у прискоренні процедури публічних закупівель, у якій останній буде брати участь, для унеможливлення участі інших учасників та заявлення вимог третіх осіб щодо оренди об`єкту нерухомого державного майна нежитлового приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ), який перебуває на балансі Міністерства Оборони України. Також, ОСОБА_4 розповів усі деталі проведення процедури публічних закупівель, а саме, що ОСОБА_7 необхідно буде зареєструватись на офіційні платформі для проведення відкритих торгів, зробити цінову пропозицію щодо оренди об`єкту, здійснити оплату грошових коштів необхідних для оренди нерухомого майна відповідно до договору оренди, який буде укладений після проведення процедури відкритих торгів на офіційні рахунки Одеського КЕУ та платформи для проведення відкритих торгів.

Окрім цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що для зручності та економії часу останнього, він може взяти вирішення усіх цих питань на себе, але за сприяння по створенню умов для безперешкодного укладення договору оренди об`єкту нерухомого державного майна нежитлове приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічний майданчик площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ) який перебуває на балансі Міністерства Оборони України, ОСОБА_4 висунув вимогу щодо необхідності сплати неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів особисто йому за сприяння у оренді приміщення. Сума щомісячної оплати за сприяння ОСОБА_7 в усіх питаннях, які можуть виникнути щодо оренди об`єкту та усунення перешкод, які можуть виникнути у ході проведення процедури публічних закупівель та укладення договору оренди щодо об`єкту ОСОБА_4 назвав 200 доларів США, як щомісячну неофіційну сплату особисто йому.

Далі, 02.08.2024 року приблизно о 11:00, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 прибув за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, де біля будівлі автосалону «Ямаха центр», зустрівся з останні та у ході розмови він знову запевнив ОСОБА_7 про те, що посприяє останньому в вирішенні усіх питань пов`язаних з орендою об`єкту нерухомого державного майна нежитлового приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ), та у чергове нагадав про свою вимогу щодо щодо надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 200 доларів США за кожен місяць оренди за його сприяння останньому.

Також, у ході діалогу ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що він від іменні останнього, на платформі відкритих торгів зробить цінову пропозицію щодо оренди об`єкту нерухомого майна у розмірі 6 000 гривень для того щоб «не виникало зайвих питань», оскільки минула цінова пропозиція щодо оренди об`єкту нерухомого державного майна нежитлового приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ) становила 5 400 гривень.

У подальшому, за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де біля будівлі під № 18, де його чекав ОСОБА_4 у ході зустрічі, останній надав пакет документів ОСОБА_7 а саме: примірник договору оренди № 16/2024/ОКЕУ нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2024, протокол про результати електронного аукціону № LLE001-UA-536, договір № 17з/2024/ОКЕУ про відшкодування витрат зі сплати земельного податку та квитанції для оплати офіційних внесків щодо оренди об`єкту нерухомого державного майна нежитлове приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. у будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ). У ході діалогу, ОСОБА_4 дав вказівку ОСОБА_7 підписати дані документи, та сказав, що їх примірники він зможе отримати лише після оплати офіційних платежів на рахунки Одеського КЕУ, та неправомірної вигоди останньому у розмірі 200 доларів США особисто йому за його сприяння в укладенні договору оренди об`єкту нерухомості.

Далі, 09.08.2024 року зранку, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про необхідність зустрічі, призначивши зустріч за адресою: АДРЕСА_5 (територія військового містечка № 210).

Того ж дня, прибувши за вищевказаною адресою ОСОБА_4 , в ході зустрічі надав пакет документів ОСОБА_7 а саме: примірник договору оренди № 16/2024/ОКЕУ нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2024 року, протокол про результати електронного аукціону №LLE001-UA-536, договір № 17з/2024/ОКЕУ про відшкодування витрат зі сплати земельного податку та ключі від приміщень, які орендував останній. У подальшому ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 сісти до автомобіля на якому він приїхав, після чого ОСОБА_4 отримав грошові кошти у розмірі 200 доларів США від ОСОБА_7 за його сприяння у проведенні процедури публічних закупівель щодо об`єкту нерухомого державного майна нежитлове приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічний майданчик площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ) для його подальшої оренди ОСОБА_7 .

Далі, 22.08.2024 року ОСОБА_7 отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_4 , який в ході розмови повідомив про необхідність зустрічі.

Того ж дня, приблизно о 18:00, ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_6 , де на паркувальному майданчику біля магазину «Таврія В» його очікував ОСОБА_4 .. У ході розмови, ОСОБА_4 заявив, що необхідність отримання ним «подяки» за підписання договору оренди об`єкту нерухомого державного майна нежитлове приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. у будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_4 ), та вказав, що суми у розмірі 300 доларів США йому буде достатньо. Після чого, в ході розмови ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_7 про надання неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США за декілька місяців наперед за його сприяння в уникнення будь яких питань, які можуть виникнути в процесі орендних відносин.

Далі, 26.08.2024 року приблизно о 16:00, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 , для призначення зустрічі, у ході телефонної розмови, ОСОБА_4 призначив зустріч останньому о 17:30 за адерсою: АДРЕСА_5 на території військового містечка № 210.

Того ж дня, прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_4 , де у ході зустрічі, останній отримав грошові кошти у розмірі 700 доларів США, які він вимагав у ОСОБА_7 , за сприяння останньому у оренді об`єкту нерухомого державного майна нежитлового приміщення № 1-1 площею 143,1 кв. м. в будівлі за ГП АДРЕСА_3 та технічного майданчику площею 60 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 ) та усуненні перешкод, які можуть виникнути в процесі орендних правовідносин.

Однак, після отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 700 доларів США, ОСОБА_4 був затриманий співробітниками поліції у порядку ст. 208 КПК України.

За вказаних обставин, 27.08.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеннмя застави у розмірі 200 (двухсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, ризики про які заявляє прокурор є безпідставними, а запропонований розмір застави є непомірним у порівнянні із майновим станом підозрюваного. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, передбачений для тяжкості інкримінованого злочину підозрюваному. Долучив документи характеризуючі підозрюваного.

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрюваною не погодився та щодо обрання йому запобіжного заходу підримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, а також матеріали надані стороною захисту, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повиннен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.08.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 27.08.2024 року транспортного засобу марки «Мерседес Бенз с 220», з номерними знаками європейської реєстрації № НОМЕР_1 сірого кольору; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, малолітніх дітей на утриманні не має, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 має відносно міцні соціальні зв`язки з огляду на те, що він одружений, має постійне місце мешкання та місце роботи, проте враховує те, що на даний час останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та з вказаною підозрою категорично не погоджується, а тому ризик переховування підозрюваного наразі не можна виключати в рамках кримінального провадження.

Також, обгрунтованими є посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування в рамках кримінального провадження триває, злочин який інкримінується підозрюваному було вчинено на службовій посаді з використанням документів, які орган досудового розслідування повинен дослідити, а тому вказаний ризик не можна виключити.

Слідчий суддя приймає до уваги надані стороною захисту подяки та грамоти, якими нагороджувався ОСОБА_4 за місцем роботи, проте не може прийти до висновку, що позитивна характеристика останнього за місцем роботи зможе запобігти уникненню ризиків можливого знищення підозрюваним документів, які можуть мати вагоме значення для досудового розслідування, адже наразі ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за доведеності вчинення якого можуть бути наслідки у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідків на показання яких сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюванимна свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання. Так, стороною обвинувачення не вказано на те, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а також, як вбачається з характеристики підозрюваного ОСОБА_4 він раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Сторона захисту зазначає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як він має міцні соціальні зв`язки.

Проте, встановлені під час судового засідання ризики, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і русі кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Стороною захисту у судовому засіданні недоведено можливість та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного із корупцією.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час перебування на службовій посаді, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, що створює в суспільстві негативне враження безладдя, безкарності та отримання з корисливих мотивів грошових коштів злочинним шляхом працівниками Збройниу Сил України, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію та військовий стан в державі.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення злоину у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_4 злочину (одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди).

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 200 (двухсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Слідчий суддя вважає, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є обґрунтованим та з урахуванням того, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою ЗСУ, в умовах дії воєнного стану, підозрюється у вчиненні корупційного злочину, пов`язаного із вимаганням неправомірної вигоди, а тому прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 200 (двухсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000059 від 09.07.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 24.10.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 (двухсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24.10.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1