Справа № 541/928/24
№ провадження 1-кп/541/156/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000802 від 30.11.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукнів Коропського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, приватного підприємця, особи з інвалідністю ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

29.11.2021 близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автобусом марки «Богдан» А-09201, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в районі електроопори № 1/68 по вул. Сорочинській у м. Миргород, грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, будучи самовпевненим, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність, не врахував дорожні умови, які виражались у значних опадах у вигляді дощу, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу для руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вул. Сорочинської зліва направо відносно руху автобуса.

У результаті недотримання водієм ОСОБА_5 п. 10.1 Правил дорожнього руху, а в подальшому наїзду на пішохода, ОСОБА_6 згідно висновку судово- медичної експертизи отримала наступні тілесні ушкодження: перелом 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер справа та 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер зліва по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври; забій легень; крововиливи у м`які тканини голови потиличної ділянки справа; крововиливи у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини справа; крововиливи у м`які тканини в проекції правого тазостегнового суглобу, правого стегна; «тканьовий карман» лівої гомілки; рана, що розташована в потиличній ділянці справа; садно, що розташоване по зовнішній поверхні правого ліктевого суглобу; синці, що розташовані: на зовнішній поверхні правого стегна, в верхній третині; на тильній поверхні правого передпліччя в верхній третині; на зовнішній поверхні правого стегна в верхньо-середній третині; на зовнішній поверхні правого колінного суглобу; на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, також, можливо, при дорожньо- транспортній пригоді, по давності утворення можуть відповідати даті та обставинам, викладеним в описовій частині постанови, та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Причиною смерті ОСОБА_6 стала тупа травма грудної клітини, що призвела до виникнення чисельних переломів ребер, забою легень та ускладнилась розвитком плевропульмонального шоку.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути наїзду па пішохода для водія ОСОБА_5 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у вчиненні вказаного кримінального злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Суду пояснив, що 29.11.2021р., рухався на автобусі марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 , в районі електроопори АДРЕСА_2 , біля обочини стояв автомобіль, який він почав об`їжджати коли об`їхав, побачив пішохода, спробував уникнути зіткнення , але не вистачило відстані, і скоїв наїзд на пішохода, який рухався не по пішохідному переходу. Зупинився, викликав швидку та поліцію. В подальшому відшкодував матеріальну та моральну шкоду доньки потерпілої. Має водійський стаж -44 роки, за які ніколи не притягався ні до якої відповідальності. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат ОСОБА_8 надіслала заяву в якій повідомила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 у потерпілої не має, просила проводити розгляд без їх участі. При призначенні покарання потерпіла просила не застосовувати реальну міру покарання, вважала, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 349 КПК України інші докази судом не досліджувалися оскільки вони всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

При призначенні покарання суд приймає до уваги, що обвинувачений розкаюється у скоєному, позитивно характеризуються за місцем роботи, постійно долучається на безкоштовних засадах до участі у перевезенні пасажирів похоронних процесів воїнів (волонтерська діяльність), є особою з інвалідністю (ІІІ групи), не судимий, як пом`якшувальні вину обставини, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, матеріальна шкода потерпілій відшкодована повністю, потерпіла просила не позбавляти волі обвинуваченого, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, слід призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст. 75,76 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Приймаючи таке рішення щодо факультативного додаткового покарання, суд зазначає, що санкція ч.2 ст.286 КК надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог ПДР, їх наслідків, тощо.

Враховуючи конкретні обставини даного провадження, відомості про особу обвинуваченого, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд вважає недоцільним призначення додаткового покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки останній офіційно працює водієм, що є єдиним джерелом доходів, має водійський стаж 44 роки за які ніколи не притягався до адміністративної або кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки і позбавлення цього права призведе до втрати ним та родиною засобів до існування.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_5 та запобігання нових кримінальних правопорушень.

З врахуванням вищевикладених обставин , суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобоми із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Також суд вважає необхідним скасувати арешт накладений слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави 03.12.2021 року на автобус Богдан А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 349,368, 370, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 23919 ( двадцять три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 56 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави у справі № 554/11354/21 від 03.12.2021 на речові докази, а саме автобус Богдан А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 08.11.2016 ТСЦ 5344, належить ОСОБА_5 та повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд через Миргородській міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1