Справа № 579/1244/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кролевець Сумської області, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, військовозобов`язаного не працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено наступне.

ОСОБА_4 , житель м. Кролевець Конотопського району Сумської області, знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, так як даними ІКС «Оберіг» з 12.07.2023 р. знаходиться в розшуку, з метою нанесення шкоди іміджу ЗСУ та їх формувань, вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Умислом ОСОБА_4 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як військових формувань ЗСУ. При цьому ОСОБА_4 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та бажав настання передбачуваних наслідків.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань здійснювалось ОСОБА_4 виключно з корисливою метою за відсутності ознак державної зради, яка виражається у проведенні підривної діяльності проти України.

ОСОБА_4 шляхом адміністрування Viber-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3», організував забезпечення постійного функціонування спільноти, проведення систематичного аналізу інформації, яка поступає на сервіс та публікацію обробленої інформації у вказаній тематичній Viber-спільноті, й наповнення її відповідним контентом - інформаційними повідомленнями відповідної тематики, що надало змогу залучити до їх діяльності якомога більшу кількість учасників, до відома яких можна доводити повідомлення зацікавлених осіб.

21 липня 2023 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в умовах здійснення силами оборони України відсічі збройної агресії рф проти України, під час правового режиму воєнного стану та оголошеної мобілізації ЗСУ та іншими військовими формуваннями здійснюються передбачені чинними Законами України заходи з мобілізації людських ресурсів, виклик громадян України та їх військовий облік, бажаючи перешкодити такій законній діяльності на території Сумської області з корисливих мотивів, сприяючи таким чином громадянам України, які ухиляються від призову та/або мобілізації, що шкодить національній безпеці України, перебуваючи за місцем свого фактично проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використавши мобільний телефон з СІМ-карткою з телефонним номером НОМЕР_13 створив в соціальній мережі «Viber» інформаційну спільноту з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», при цьому залишившись власником і єдиним суперадміністратором вищезазначеної Viber-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3» та з метою повного контролю над вмістом розповсюджуваних повідомлень ти недопущення поширення сторонньої інформації, зміст якої не відповідає профілю цільової аудиторії Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4», і відповідно розосередження користувачів спільноти.

Таким чином, із змісту функціонального призначення інформаційної Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4», встановлено, що ОСОБА_4 чітко усвідомлював, що розміщуючи на інформаційній спільності з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» інформацію про вручення повісток працівниками центрів комплектування та соціальної підтримки з метою уникнення громадянами України призову на військову службу, він перешкоджає законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період та бажав настання суспільно небезпечних наслідків.

Окрім цього, ОСОБА_4 , з метою приховування своєї протиправної діяльності, з використанням функції (Псевдоним) анонімізував свій обліковий запис шляхом присвоєння йому псевдоніму «ІНФОРМАЦІЯ_5». Указане також свідчить, що ОСОБА_4 усвідомлював, що здійснює протиправну діяльність та не бажав бути викритим у її вчиненні.

Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 для збирання відомостей відповідного характеру та подальшого їх розповсюдження серед учасників вказаної Viber-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3», використавши мобільний телефон з СІМ-картою з телефонним номером НОМЕР_1 , створив в соціальній мережі Viber-спільноту « ІНФОРМАЦІЯ_4». При цьому, ОСОБА_4 налаштував таким чином, щоб користувачі самостійно надсилали інформацію у вигляді текстових повідомлень із зазначенням місця, часу та адреси, де військовослужбовцями відповідних підрозділів ЗСУ та інших збройних формувань проводяться мобілізаційні заходи. В подальшому зазначені повідомлення проходили модерацію ОСОБА_4 , чим інформували цільову аудиторію з числа громадян України, які ухиляються від призову та/або мобілізації і військового обліку, про місця виконання службових обов`язків співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території м. Кролевець, що перешкоджало законній діяльності підрозділів ЗСУ.

У подальшому ОСОБА_4 забезпечував функціонування вказаного сервісу в період з моменту створення Viber-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3» по 02.05.2024, здійснивши збір відомостей про місця і час здійснення військовими формуваннями своєї законної діяльності з мобілізації та їх поширення серед громадян України з числа учасників Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4», які бажали ухилитися від виконання військового обов`язку, залучивши до нього понад 1,8 тисяч користувачів.

З метою приховування своєї протиправної діяльності, запобігання її викриттю, виявлення та ідентифікації його як суперадміністратора та власника Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4», ОСОБА_4 із використанням профілю " ОСОБА_6 " в налаштуваннях конфіденційності приховав свій номер телефону.

Водночас встановлено, що вказана особа крім адміністрування, здійснює збір та поширення відомостей про місце знаходження представників ІНФОРМАЦІЯ_2 на території міста Кролевець, з метою приховання або шифрування справжніх назв локацій, де знаходяться представники ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасники навмисне скорочують або спотворюють загально прийняті назви місць на території м. Кролевець. Поряд із цим, у ході проведення огляду Viber-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3», встановлено, що учасники спільноти поширюють повідомлення про час та місце перебування представників ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Кролевець.

У період часу з 21 липня 2023 року по 02 травня 2024 року у Viber-спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_4», що належить ОСОБА_4 з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань розміщено велика кількість інформаційних повідомлень із зазначенням місць, де співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на території міста Кролевець здійснювалась відповідна службова діяльність.

Зокрема, такі повідомлення ОСОБА_4 поширював у наступні дати: 01.08.2023, 03.08.2023, 06.08.2023, 17.08.2023, 24.08.2023, 27.08.2023, 29.08.2023, 08.09.2023, 10.09.2023, 18.09.2023, 20.09.2023, 21.09.2023, 28.09.2023, 29.09.2023, 30.09.2023, 01.10.2023, 03.10.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, 13.10.2023, 14.10.2023, 15.10.2023, 17.10.2023, 27.10.2023, 29.10.2023, 11.11.2023, 18.11.2023, 19.11.2023, 25.11.2023, 26.11.2023, 29.11.2023, 02.12.2023, 03.12.2023, 09.12.2023, 17.12.2023, 31.12.2023, 07.01.2024, 13.01.2024, 20.01.2024, 22.01.2024, 26.01.2024, 29.01.2024, 03.02.2024, 04.02.2024, 12.02.2024, 14.02.2024, 17.02.2024, 11.03.2024, 22.03.2024, 01.04.2024, 07.04.2024, 29.04.2024р.

Таким чином, унаслідок своїх умисних протиправних дій, які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

До суду подано угоду про визнання винуватості від 31 травня 2024 року у кримінальному провадженні.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 31 травня 2024 року підозрюваний у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклав дану угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиро покаявся у вчиненні діянь, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України. Також у даній угоді зазначені та роз`яснені підозрюваному наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.ст. 389-1 КК України та ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений беззастережно визнав вину повністю в обсязі обвинувачення.

Захисник підтримав угоду про визнання винуватості, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, просив угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, клопотав про приєднання до матеріалів кримінального провадження характеризуючих особу обвинуваченого документів, документів стосовно речових доказів у кримінальному провадженні та судових витрат на проведення експертизи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.114-1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 31 травня 2024 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000155 від 21.05.2024, між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження 579/1244/24.

Речові докази по справі: мобільний телефон з кришкою темно-сірого кольору та чохлом чорного кольору, марки «Xiaomi Мі 10 Т Lite», модель - M2007J17G, з 1 сім-карткою українського оператора мобільного зв`язку «Life» з номером НОМЕР_3 , IMEI1 - НОМЕР_4 та IMEI2 - НОМЕР_5 , s/n НОМЕР_6 ,

та мобільний телефон марки «NOMI» модель - і144m, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 з сім-карткою українського оператора мобільного зв`язку «Kyivstar» з номером НОМЕР_1 ,

які належать ОСОБА_4 , та знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 32, - після вступу вироку в законну силу передати в порядку спеціальної конфіскації у дохід держави,

мобільний телефон з кришкою чорного кольору та чохлом чорного кольору, марки «Samsung GalaxyA 24», модель - SM - A245F/DSN, серійний номер НОМЕР_9 , ІМЕІ 1: НОМЕР_10 , ІМЕІ 2: НОМЕР_11 з 1 сім-карткою українського оператора мобільного зв`язку «Kyivstar» з номером НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_4 , та знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 32, після вступу вироку в законну силу повернути власнику - в порядку ст.100 КПК України.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1