Справа № 544/1429/24
пров. № 1-кп/544/147/2024
Номер рядка звіту 315
В И Р О К

іменем України

24 липня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження в залі суду по вул. Ярмарковій, 17, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000144 від 19.06.2024, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, неодруженого, солдата в/ч НОМЕР_1 , перебуває на посаді стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони, є учасником бойових дій, особою з інвалідністю та депутатом не являється, раніше несудимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №240 від 04.11.2021 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони. Згідно ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України. Однак в порушення зазначених чинного законодавства солдат ОСОБА_3 , став на шлях вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що для отримання посвідчення водія необхідно скласти теоретичний і практичний іспити та пройти медичний огляд, однак вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою подальшого його використання. Для досягнення своєї мети, отримання підробленого посвідчення водія у спосіб, що не відповідає порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, ОСОБА_3 , в лютому 2024 року, перебуваючи у м. Пирятин, точного часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося, знайшов в мережі Інтернет оголошення про виготовлення посвідчення водія категорії «В», та за допомогою невстановленого номеру мобільного телефону, домовився про виготовлення посвідчення водія категорії «В» на власне ім`я, ціна котрого складала 7000 грн. Після цього, ОСОБА_3 діючи в супереч цього порядку, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ввійшов у змову невстановленою особою, та замовив за обумовлену ціну виготовлення підробленого посвідчення водія категорії «В», з метою подальшого його використання. При цьому, невстановлена особа повідомила ОСОБА_3 про необхідність передачі фотокартки для її розміщення на бланку посвідчення водія, а також копії паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків. ОСОБА_3 виступивши пособником злочинних дій невстановленої особи, достовірно знаючи, що його фотокартка та вказані копії документів будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа - посвідчення водія, надіслав копії вказаних даних особі за допомогою соціальної мережі «Telegram», тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа. У подальшому невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, виготовила посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_2 від 11.01.2024, категорії «В» на ім`я ОСОБА_3 , котре в подальшому перебуваючи у місті Києві, точного місця встановити не вдалося, передала ОСОБА_3 .

Окрім того, після отримання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що надане посвідчення водія підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що порушує вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія серії та номер НОМЕР_2 від 11.01.2024 категорії «В» на своє ім`я для керування автотранспортним засобом марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_3 . Так, 18.06.2024 близько 22:00 год. ОСОБА_3 , рухаючись за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху. Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 на законну вимогу інспектора СРПП ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області пред`явив останньому посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я, яке відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ- 19/117-24/11053-ДД від 26.06.2024, не відповідає аналогічним бланка у документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Пирятинського районного суду Полтавської області в порядку ст. 302 КПК України.

Прокурор, відповідно до ст. 302 КПК України, в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зокрема, обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнився в добровільності згоди ОСОБА_3 на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у умисних протиправних діях, які виразилися у пособництві підроблення посвідчення, яке видається установою та надає права особі, з метою його використання та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто умисних протиправних діях, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме умисне протиправне діяння, яке виразилося у пособництві підроблення посвідчення, яке видається установою та надає права особі, з метою його використання та кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме умисне протиправне діяння, яке виразилося у використанні завідомо підробленого документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, як пособництво підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою використання, а також у використанні завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставини, що обтяжують покарання.

Беручи до уваги викладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 всі пом`якшувальні та відсутність обтяжуючих обставин, суд приймає до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, йому слід призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкцій статей, за якими він засуджується. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв декілька кримінальних правопорушень і тому суд з урахуванням особи обвинуваченого, обставин справи призначає йому покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки у застосуванні арешту потреба відпала, вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд уважає за можливе скасувати арешт з набранням вироку законної сили.

Цивільний позов заявлено не було.

Суд вважає за необхідне згідно ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену технічну експертизу документів.

Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відносно ОСОБА_3 не вбачається.

Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час розгляду справи складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час розгляду справи складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час розгляду справи складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відносно ОСОБА_3 не вбачається.

Речові докази по справі, а саме: посвідчення водія на пластиковій основі серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , з ознаками підробки, яке знаходиться в середині полімерного сейф пакету Національна поліція України Слідче Управління FPS 5006612 та зберігається при матеріалах кримінального провадження, з набранням вироку законної сили знищити; DVD-R диск з відеозаписами з нагрудної камери СРПП за фактом зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_3 від 18.06.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави (отримувач ГУК у Полт.обл/тг м.Пирятин/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство Україна (ел.адм.подат.), код банку (МФО) 899998, номер рахунок НОМЕР_4 , код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету-інші надходження), витрати за проведення технічної експертизи документів №СЕ-19/117-24/11053-ДД від 26.06.2024 у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок, у кримінальному провадженні № 0000144.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1