УХВАЛА

30 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 638/6886/22

провадження № 51-3942ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 травня 2024 року щодо останнього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо нього, де указує про наявність підстав до їх скасування через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Насамперед колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. В недотримання указаної норми засуджений до касаційної скарги не додав копій оскаржених ним вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2023 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 27 травня 2024 року.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Засуджений ОСОБА_4 в касаційній скарзі просить оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та постановити нове рішення, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, та звільнити від відбування покарання.

Колегія суддів зауважує, що вимога засудженого про визнання його невинуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні за своєю суттю є вимогою про закриття кримінального провадження на реабілітуючій підставі, якою, в контексті приписів ст. 284 КПК є підстави, передбачені пунктами 1 - 3 ч. 1 цієї статті, а саме: встановлення відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати. При цьому, за приписами статті 440 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК, скасовує обвинувальний вирок чи ухвали і закриває кримінальне провадження.

Отже вимога касаційної скарги про постановлення судом касаційної інстанції рішення про визнання ОСОБА_4 невинуватим не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції, передбаченим статтями 436, 440 КПК, що є перешкодою до відкриття касаційного провадження, оскільки, за вимогами ст. 433 КПК воно здійснюється в межах касаційної скарги.

Крім того, особа, яка подає касаційну скаргу, має навести відповідне обґрунтування до застосування підстав, визначених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК (які за свої змістом є взаємовиключними), і мотиви касаційної скарги мають співвідноситись із вимогою, яку особа висуває за своїм обґрунтуванням. Натомість засуджений в касаційній скарзі не зазначає, якою підставою до закриття кримінального провадження має керуватися суд касаційної інстанції за оцінкою доводів сторони захисту, що свідчить про недотримання приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК щодо належного обґрунтування вимог та перешкоджає Суду належним чином визначити межі касаційного розгляду.

Суд також звертає увагу, що вимоги ОСОБА_4 про визнання його невинуватим та про звільнення від відбування покарання є взаємовиключними, оскільки рішення про звільнення від відбування покарання, за наявності відповідних підстав, передбачених у Розділі 12 Загальної частини Кримінального кодексу України, приймається лише у разі визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3