Справа№938/733/23
Провадження № 1-в/938/23/24
УХВАЛА

іменем України

01 жовтня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

заявника - засудженого/боржника ОСОБА_4

його представника - адвоката ОСОБА_5

потерпілої/стянувача ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого в присілку АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, засудженого вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2024 року за ч. 1 ст. 135 КК України

про відстрочення виконання вищевказаного вироку в частині стягнення з нього на користь потерпілої моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області зі заявою про відстрочення терміном на 1 рік виконання вироку від 25.03.2024 року в частині стягнення з нього на користь потерпілої моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.135 КК України.

Вказана заява обгрунтована тим, що вироком Верховинського районного суду від 25.03.2024 року ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік. На підставі ст.75, ст.104 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік. Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов у частині стягнення з нього на користь ОСОБА_6 задоволено часткового. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 80400 гривень та матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на поховання, в розмірі 4066,5 гривень. Стягнуто з нього на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 30976,08 гривень. Надалі ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.07.2024 року вищевказаний вирок в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 залишено без змін. Враховуючи введення в Україні військового стану, який, як вбачається з листа Торгово-промислової палати України, є форс-мажором (обставинами непереборної сили), важке матеріальне становище боржника ( ОСОБА_4 ) погашення ним заборгованості по виконавчому листі на користь держави витрат на проведення судової експертизи в сумі 30976,08 гривень, просить суд відстрочити терміном на 1 рік виконання вищезазначеного вироку в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_6 моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.135 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 (боржник) та його захисник ОСОБА_5 просили задоволити вищевказану заяву з підстав, зазначених у ній.

Прокурор, потерпіла (стягувач) ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні цієї заяви.

Суд, заслухавши думку учасників справи, прийшов до такого висновку.

Предметом судового розгляду в даній справі є заява засудженого/боржника ОСОБА_4 про відстрочку терміном на 1 рік виконання вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2024 року, залишеного без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.07.2024 року в частині стягнення з нього на користь потерпілої/стягувача матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як на підставу для задоволення заяви, заявник покликається на те, що він щомісячно погашає заборгованість за виконавчим листом про стягнення з нього на користь держави витрат на проведення судової експертизи в сумі 30976,08 гривень, він є студентом, розмір його доходу (стипендія) щомісячно становить 1100 гривень, в Україні введено воєнний стан, що є обставиною непереборної сили, у нього та його сім`ї (батьків) вкрай важке матеріальне становище.

У ч.1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно зі п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У ч.2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 року вбачається, що згідно зі ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли в зв 'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Отже, виходячи із зазначених правових норм, подання державного виконавця щодо встановлення способу і порядку виконання вироку в частині вирішення цивільного позову повинно розглядатися судом за правилами КПК України (стаття 539) із застосуванням до вказаних правовідносин норм цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства)).

За таких обставин, суд розглядає заяву про відстрочку виконання вироку в частині вирішення цивільного позову за правилами КПК України (ст. 539) зі застосуванням положень ЦПК України, а саме ст. 435 цього Кодексу, яка регулює вирішення питань щодо відстрочення і розстрочення, виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення та звертає увагу, що цивільний позов розглядався судом у межах кримінального провадження на підставі ст.128 КПК України.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції України).

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Суд зазначив, що право на судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

У ст. 533 КПК України закріплено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

При вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У ч. 1 ст. 33 Закону України " Про виконавче провадження " передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Судом звертається увага, що можливість розстрочення виконання судового рішення в судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк остання не може надаватися виключно в інтересах боржника, з посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Відстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес стягувача.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.06.2019 року в справі № 381/1040/15-ц (провадження № 61-16003св18).

Суд звертає увагу, що, як вбачається зі заяви ОСОБА_4 та долученої до неї постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.05.2024 року, у Верховинському відділі Державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавчий лист №938/733/23, виданий 29.04.2024 року (виконавче провадження №74974570), про стягнення з вищевказаної особи в дохід держави 30976,08 гривень витрат на проведення експертизи.

Крім того, на підставі заяви ОСОБА_6 Верховинським районним судом 05.09.2024 року видано виконавчий лист про стягнення на її користь з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 80400 гривень та матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на поховання в розмірі 4066,5 гривень.

Вищевказані два виконавчі листи про стягнення коштів з боржника ОСОБА_4 в дохід держави та на користь ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» повинні виконуватися державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника в рамках зведеного виконавчого провадження, тобто державним виконавцем Верховинського відділу Державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рамках зведеного виконавчого провадження №74974570, з врахуванням черговості задоволення вимог стягувачів, встановленої в ст.ст.45,46 зазначеного Закону.

Враховуючи вищевказане, а також, що відстрочка у виконанні судового рішення негативно впливає на охоронюваний законом інтерес стягувача, а довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відрочення терміном на 1 рік виконання вироку від 25.03.2024 року про стягнення з нього шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст.ст.128, 537, 539 КП України, ст.435 ЦПК України, ст.ст.30,33,79 Закону України «Про виконавче провадження»,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , засудженого вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2024 року за ч. 1 ст. 135 КК України, про відстрочення виконання вищевказаного вироку в частині стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вказана ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8