Справа № 706/1082/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Христинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132 від 11 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заяківка Уманського району Черкаської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово непрацевлаштованого, раніше несудимого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 10 липня 2024 року, в темний час доби близько 22 години 00 хвилин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснював керування технічно справним мотоциклом марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 на сухому, самовільно накатаному ґрунтовому покритті польової дороги між селом Заячківка та селом Шельпахівка, Уманського району, Черкаської області з боку села Шельпахівка, Уманського району, Черкаської в бік села Заячківка, Уманського району, Черкаської області.

Позаду водія, на мотоциклі марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сиділа пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без шолома.

В ході подальшого руху, водій ОСОБА_3 маючи можливість в повному обсязі спостерігати за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати мотоциклом, допустив наїзд на перешкоду у вигляді вибоїни, чим порушив вимоги п.п. 1.5., та 2.3. г) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

«2.3. Під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_3 , допустив підкидання мотоцикла та падіння пасажира ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови: забій головного мозку з геморагічними вогнищами в лівій скроневій ділянці, лінійні переломи кісток склепіння в лобній ділянці справа з переходом на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки та середньої черевної ямки, перелом верхньої щелепи справа; забійно-осаднену рану м`яких тканин голови; садна тулуба, кінцівок. Забій головного мозку з геморагічними вогнищами в лівій скроневій ділянці, лінійні переломи кісток склепіння в лобній ділянці справа з переходом на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки та середньої черевної ямки, перелом верхньої щелепи справа; забійно-осаднена рана м`яких тканин голови відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мотоциклом марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , а саме вимог пп. 2.3. г), Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав пояснення, що дійсно 10 липня 2024 року, близько 22 години 00 хвилин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом керуючи мотоциклом марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позаду нього, на мотоциклі сиділа пасажир ОСОБА_5 , без шолома, він допустив підкидання мотоцикла та падіння пасажира ОСОБА_5 . Він усвідомлює свою провину у скоєному, щиро розкаявся та просив суворо не карати, а також зважити на те, що він відшкодував потерпілій матеріальні збитки.

Потерпіла ОСОБА_5 , пояснила, що 10 липня 2024 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_3 запропонував їй прокататись, вона сіла позаду нього і вони поїхали, під час підкидання мотоциклу вона вилетіла з нього та упала на землю. Шкода їй відшкодована, претензій ні морального, ні матеріального характеру немає. Просить ОСОБА_3 суворо не карати.

Після допиту в судовому засіданні обвинуваченого, який просив справу розглянути без дослідження письмових доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин справи і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України. Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд, відповідно до ст.349 КПК України, обмежив фактичні обставини справи допитом підсудної, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорювались. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (злочин вчинений з необережності); особу обвинуваченого (раніше несудимого, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг щодо його неналежної поведінки немає). При призначенні ОСОБА_3 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, його осуд, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення полягає в тому, що після ДТП обвинувачений співпрацював зі слідством та повідомляв про всі обставини вчинення цієї ДТП. Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховано те, що хоча й кримінальне правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_3 , відноситься до тяжких, проте вчинене воно з необережності. Також судом проаналізовано поведінку обвинуваченого, а саме: визнання ним вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування. Відтак, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, який вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк в межах санкції статті, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а саме арешт на мотоцикл марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений слідчим суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 від 17.07.2024 року.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись статями 368,371, ч. 2 ст.373,374,376 КПК України, суд,- УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , від відбування основного покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межу України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 4 922, 32 грн. за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-24/10280-ІТ від 18.07.2024 за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» в сумі 3 407 гривень 76 копійок, за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-24/10760-ІТ від 29.07.2024 за експертною спеціальністю: 10.1 «Дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод» в сумі 1 514 гривень 56 копійок.

Скасувати арешт на мотоцикл марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений слідчим суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 від 17.07.2024 року.

Речовий доказ по справі: мотоцикл марки «Минск», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику тимчасового утримання Христинівського ВПД №3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Шевченка 42, м. Христинівка, Уманського району, Черкаської області, повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1