Справа № 157/1424/24
Провадження №1-кс/157/406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання володільця майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2024 року за №0000174 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про скасування арешту майна,

встановив:

Володілець майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області з клопотанням, у якому просить скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, залишивши право власності та володіння добросовісному набувачу відповідно до ст.ст. 317, 330 ЦК України, та повернути йому автомобіль як власнику. В обґрунтування клопотання зазначає, що приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя зазначив, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, має значення для подальшого проведення слідчих дій, а тому дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою його збереження та дослідження органом досудового слідства. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці обставини судами не перевірялись, що вказує на необґрунтованість накладення арешту. У зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження прямих, достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння кримінального проступку, наявністю доказів, які доводять непричетність до інкримінованого правопорушення, а саме: не було підтверджено участі іншої особи у підробці свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , фінансування цієї підробки власником транспортного засобу ОСОБА_3 , дізнавачем не доведено причетності ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_6 , який керував автомобілем, до придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом, тобто бути результатом вчиненого суспільно небезпечного діяння, що визнається кримінальним проступком. Оскільки такі матеріали відсутні, то це прямо вказує на відсутність потреби подальшого арешту. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Особа усвідомлює, що використовує завідомо підроблений документ і бажає вчинити такі дії. Усвідомлення того, що документ підроблений є обов`язковою ознакою інтелектуального моменту умислу винного. За наявності сумніву особи щодо законності походження документа, описані у диспозиції ст. 358 КК України як першої, так і четвертої частини вказаної статті дії особи не утворюють складу цього злочину. Стаття 358 КК України не передбачає відповідальності за придбання підробленого документа. Відповідно до цивільного законодавства така особа є недобросовісним набувачем майна і може нести цивільно-правову відповідальність. Однак, у цьому випадку ні усвідомлень про те, що ОСОБА_3 придбав або зберігає майно, здобуте злочинним шляхом, і бажає вчинити такі дії, а також відомостей щодо сумніву останнього та його сина ОСОБА_7 щодо законності походження придбаного майна, а саме автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію, серії НОМЕР_2 на придбаний автомобіль, р.н.з. НОМЕР_1 , немає і не може бути, а тому є підстави вважати, що органом досудового розслідування не здобуто доказів для пред`явлення обвинувачення за ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , а саме за підроблення посвідчення, яке видається установою і надає право з метою використання його підроблювачем або іншою особою. Таким чином, потреба в подальшому кримінальному переслідуванні відпала. Викладені обставини свідчать, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, арешту автомобіля на даний час вже відсутні. Немає даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння автомобілем ОСОБА_3 на підставі зазначених обставин. Отже, автомобіль необґрунтовано і безпідставно визнано речовим доказом. Автомобіль набуто законним шляхом, придбано у продавця на ім`я ОСОБА_9 , який візуально знайомий добросовісному набувачу майна ОСОБА_3 , а тому відпадає і правова підстава накладення арешту на зазначене майно, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час досудового розслідування кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права. Враховуючи, що досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні не встановлено події кримінального правопорушення, зазначене майно не може бути використане у кримінальному провадженні саме як речовий доказ.

Володілець майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримали з викладених у ньому підстав, просили повернути автомобіль у володіння, без права користування за призначенням як транспортним засобом та не наполягали на скасуванні арешту у частині заборони розпорядження автомобілем на час досудового розслідування. Крім того, володілець майна ОСОБА_3 пояснив, що автомобіль купив на ринку разом з документами в особи на ім`я ОСОБА_9 , прізвище останнього та інших відомостей про продавця не знає.

Прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що досудове розслідування кримінального провадження ще триває, і, крім того, встановлено, що хоча згідно з висновками судових експертиз будь-які втручання у механізми та агрегати автомобіля допущено не було, та слідів внесення змін до реквізиту бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не виявлено, однак вилучений автомобіль із номером кузова, на який накладено арешт не зареєстрований у інформаційних реєстрах МВС та відповідно не може використовуватися як транспортний засіб на території України.

Заслухавши пояснення володільця майна та його представника, доводи прокурора, з`ясувавши обставини накладення арешту на майно та дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

За змістом ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно із ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відомості про зазначений кримінальний проступок внесені до ЄРДР 26 серпня 2024 року за № 0000174 з коротким викладом обставин про те, що 25.08.2024 близько 15 години під час зупинки та перевірки працівниками поліції транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , останній пред`явив свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 з ознаками підробки.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року у межах зазначеного кримінального провадження накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , та які були вилучені під час огляду місця події, оскільки слідчим було виявлено ознаки підробки наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль.

Відповідно до висновку експерта від 13 вересня 2024 року № СЕ-19/103-24/11852-КДТЗ, знаки маркувального позначення номера кузова « НОМЕР_4 » та номера двигуна «AFN098336» автомобіля марки «Volkswagen Passat» змінам не піддавались.

Згідно з висновком експерта від 19 вересня 2024 року № СЕ-19/103-24/11853-КДТЗ, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_2 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», номер кузова НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_11 , відповідає за способами друку за спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебуває в офіційному обігу на території України. Слідів внесення змій до реквізитів бланку свідоцтва про реєстрацію і транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_2 , на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», номер кузова НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_11 , не виявлено. Вирішити запитання щодо внесення змін до основного друкованого тексту (персональних даних), яким заповнено бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії та номера документа, не можливо, у зв`язку з тим, що особливості нанесення фарбної речовини на поверхню бланків документів за допомогою друкуючих пристроїв з термосублімаційним способом нанесення зображень не виключають можливості здійснити їх видалення без залишення відповідних слідів.

Разом з тим, з повідомлення начальника ТСЦ МВС № 0743 ОСОБА_12 від 11 жовтня 2024 року № 31/3/3/1221-19-2024 вбачається, що згідно з ЄДР МВС свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_5 від 18.01.2020, видавалось ОСОБА_13 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», ДНЗ НОМЕР_6 , VIN - НОМЕР_7 . У ЄДР МВС відсутня інформація щодо транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», VIN - НОМЕР_4 , а ДНЗ НОМЕР_1 12.04.2019 був зданий на знищення в ТСЦ 0742 (м. Ковель) під час перереєстрації автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», VІN - WVWZZZ31ZME180065.

З повідомлення начальника ТСЦ МВС № 0743 ОСОБА_12 від 16 жовтня 2024 року № 31/3/3/1244-19-2024 вбачається, що згідно з ЄДР МВС свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 видавалося 22.03.2012 у Камінь-Каширському МРЕВ ОСОБА_11 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», ДНЗ НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_8 . Згідно з ЄДР МВС 12.04.2019 в ТСЦ 0742 (м. Ковель) була здійснена перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», VIN - НОМЕР_8 , під час якої свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 було присвоєно статус загублений, а ДНЗ НОМЕР_1 зданий на знищення і видано новий ДНЗ НОМЕР_6 .

Як вбачається з повідомлення начальника ТСЦ МВС № 0743 ОСОБА_12 від 25 вересня 2024 року № 31/3/3/1142-19-2024, згідно з ЄДР МВС на транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», VIN - НОМЕР_8 , ДНЗ НОМЕР_1 , були видані наступні свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_9 ) дублікат свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 від 12.04.2019, ДНЗ НОМЕР_6 ОСОБА_11 ; 2) свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 від 17.04.2019 ОСОБА_13 у зв`язку з перереєстрацію на нового власника; 3) свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 18.01.2020 при перереєстрації у зв`язку з переобладнанням (заміна типу, потуж.двиг.) за погодженням.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_14 від 21 жовтня 2014 року, він у 2012 році десь прочитав, що інвалідам можна оформити автомобіль, а тому, будучи особою з інвалідністю, цим зацікавився. З митниці він отримав інформацію про наявність автомобіля, який він може оформити. Вони з братом оформили усі документи, сплатили митні платежі за автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT В 3», 1992 року випуску вишневого кольору в кузові «універсал», двигун 1.8. бензин, який був на іноземній реєстрації. Після оформлення він відремонтував автомобіль, однак жодних основних запчастин не змінював. За час його користування автомобілем він не оформлював ніякої згуби свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Близько 5 років тому він продав цей автомобіль незнайомому чоловіку, він підписував договір купівлі-продажу, та вони здійснювали переоформлення автомобіля , вибуття з його права власності. Жодних анкетних даних зазначеного чоловіка чи номер телефону , зовнішні ознаки останнього не пригадує. Наскільки він пам`ятає, номерний знак автомобіля був 1520. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу під час продажу він віддав МРЕО м. Камінь-Каширський, а номерні знаки той покупець залишив такі ж. Першу реєстрацію транспортного засобу він теж оформлював у АДРЕСА_1 .

Отже, з вищезазначеного вбачається, що у ЄДР МВС відсутня інформація щодо вилученого у ОСОБА_3 транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», VIN - НОМЕР_4 , а д.н.з. цього вилученого під час огляду місця події транспортного засобу, а саме НОМЕР_1 був зданий 12.04.2019 на знищення в АДРЕСА_2 ) під час перереєстрації автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», VІN - НОМЕР_7 . Крім того, вилученому під час огляду місця події у ОСОБА_15 свідоцтву про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (яке він пред`явив на автомобіль з н.з. НОМЕР_1 марки «VOLKSWAGEN PASSAT», VIN - НОМЕР_4 ) було присвоєно статус загублений (це свідоцтво видавалося 22.03.2012 у Камінь-Каширському МРЕВ ОСОБА_11 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» з н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_8 , а 12.04.2019 була здійснена перереєстрація при втраті свідоцтва НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_1 був зданий на знищення і було видано новий д.н.з. НОМЕР_6 .

За таких обставин, є достатні підстави та розумні підозри вважати, що було скоєне кримінальне правопорушення, а вилучені: транспортний засіб з н.з. НОМЕР_1 (номерний знак був зданий на знищення і видано новий НОМЕР_6 ) і свідоцтво серії НОМЕР_2 , статус якому було присвоєно загублений, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і мають значення для подальшого проведення слідчих дій, та з метою забезпечення їх збереження, запобіганню можливості пошкодження, знищення, перетворення, відчуження підлягали арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що арешт на вилучені автомобіль та свідоцтво були накладені не обґрунтовано, і що на цей час, з огляду на те, що досудове розслідування триває, остаточне рішення у кримінальному провадженні ще не прийнято, відпала потреба в їх арешті.

Разом з тим, враховуючи принцип пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування намагається досягти, виходячи із співмірності обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність скасування арешту у частині користування цим транспортним засобом, залишивши заборону відчуження та розпорядження ним.

Збереження заборони розпорядження та відчуження транспортним засобом, з огляду на обставини кримінального провадження, є на теперішній час найменш обтяжливим способом арешту, а також забезпечить виконання органом досудового розслідування визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження.

Доводи прокурора ОСОБА_5 про те, що транспортний засіб не може використовуватися за призначення, тобто для керування, не є перешкодою для реалізації володільцем права користування майном, на яке накладено арешт, використовуючи його для власник потреб, не пов`язаних із керуванням цим автомобілем.

Керуючись ст.ст. 132, 170-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, володільцем якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частині заборони користування цим транспортним засобом.

Передати транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, ОСОБА_3 на відповідальне зберігання (без права експлуатації як транспортного засобу) та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо зазначеного транспортного засобу, а саме за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення цього транспортного засобу та інші незаконні дії з ним.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 12 год 20 хв 23 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1