ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 622/1129/18 Номер провадження 11-кп/814/346/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000115 за апеляційною скаргою прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого начальником сектору реагування патрульної поліції № 2 Золочівського ВП Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 365 КК України,

на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдано, у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Писарівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 365 КК України,

на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдано, у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у тому, що вони, будучи працівниками правоохоронного органу, а саме патрульної поліції № 2 Золочівського відділення поліції Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання, перевищили надану їм владу - умисно, явно вийшли за межі наданих їм прав та владних повноважень.

Так, 24.07.2018 близько 00 год. 05 хв.. ОСОБА_10 біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по АДРЕСА_4 був затриманий поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Золочівського відділення поліції Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 та інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Золочівського відділення поліції Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 та доставлений на автомобілі «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 до приміщення Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області, що розташоване за адресою: смт. Золочів Золочівського району Харківської області, вул. Центральна, буд. 26. Після спілкування з працівниками поліції приблизно о 00 год. 20 хв. ОСОБА_10 виявив бажання покинути приміщення райвідділу поліції та у присутності начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Золочівського відділення поліції Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 відмовився розписатися у журналі обліку осіб, доставлених до адміністративної будівлі Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області (далі - журнал), про що ОСОБА_8 зробив відповідний запис.

З метою уникнути конфлікту ОСОБА_10 пішов у вбиральню відділення поліції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попрямували за ним. Знаходячись у вбиральні, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що визначених у Законі України «Про Національну поліцію» правових підстав для застосування заходів фізичного впливу у них немає, що ОСОБА_10 не чинить будь-який опір, і за вказаних обставин позбавлений можливості здійснити втечу або заподіяти будь-кому шкоду, реально оцінюючи обстановку, проявляючи свою зверхність та зухвалість, підриваючи авторитет поліції, перевищили владу та умисно, явно виходячи за межі наданих їм прав та владних повноважень працівника правоохоронного органу під час виконання обов`язків з охорони громадського порядку, безпідставно, діючи навмисно, з мотивів явної неповаги до прав та законних інтересів ОСОБА_10 , з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, необґрунтовано застосували до потерпілого фізичне насильство, а саме: ОСОБА_8 наніс удар кулаком у ліву частину обличчя, від чого потерпілий відчув фізичний біль. Після чого, потерпілий намагався закрити обличчя руками, щоб уникнути ударів, але ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс декілька ударів ОСОБА_10 в область обличчя та голови. Бажаючи застосувати до ОСОБА_10 недозволені методи фізичного впливу, поліцейський СРПП ОСОБА_9 приєднався до протиправних дій ОСОБА_8 та, діючи умисно, розуміючи, що ОСОБА_10 , знаходячись у райвідділі поліції, не може втекти, обхватив ОСОБА_10 ззаду за шию та став її стискати, а другою рукою утримував руку ОСОБА_10 , не даючи йому можливість чинити опір. У цей момент ОСОБА_8 , наносив потерпілому удари кулаками по тулубу та грудній клітині. Від отриманих ударів ОСОБА_8 та стискання шиї ОСОБА_9 , ОСОБА_10 втратив свідомість.

Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачені одягли на руки потерпілого спецзасіб - кайданки.

Коли ОСОБА_10 прийшов до тями, лежачи на животі, обвинувачені, продовжуючи свої протиправні дії, нанесли йому обидва не менше як 5 ударів у нижню частину тулубу, а потім, піднявши його разом з ОСОБА_11 , який прийшов у цей час, повели до службового автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 .

Переслідуючи мету перешкоджання ОСОБА_10 , після отриманих ним у райвідділу поліції тілесних ушкоджень, звернутися до медичних закладів, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , перевищуючи свої службові обов`язки, діючи умисно та протиправно, та за присутності ОСОБА_11 , який не застосовував фізичне насильство до потерпілого, посадили ОСОБА_10 у службовий автомобіль «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 та супротив волі потерпілого відвезли останнього за декілька кілометрів від смт Золочів у напрямку с. Макаровка Золочівського району Харківської області.

Зупинивши службовий автомобіль, близько 00 год. 50 хв. ОСОБА_9 вивів ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 з автомобіля, дістав з багажника автомобіля спецзасіб - «Терен-4М» та застосував спецзасіб, який використовується працівниками поліції для активної оборони, розпиливши засіб, споряджений засобом сльозогінної дії в обличчя ОСОБА_10 .

Продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи принизити людську гідність, розуміючи, що потерпілий знаходиться у безпорадному стані, при відсутності будь-яких підстав для застосування фізичної сили, оскільки ОСОБА_10 правопорушень та опору на цей час не вчиняв, та знаходився у кайданках, ОСОБА_8 , застосувавши прийом, збив потерпілого з ніг, від чого ОСОБА_10 впав обличчям до землі, а потім разом з ОСОБА_12 придавили його коліном до землі, від чого останній відчув фізичний біль, та з метою не дати можливості ОСОБА_10 повідомити про місце свого знаходження та застосування до нього фізичного насильства, забрали з його мобільного телефону сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не має, та, знявши з рук ОСОБА_10 кайданки, сіли у службовий автомобіль та поїхали з місця вчинення злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спричинили ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.

Виправдовуючи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 місцевий суд вказав, що надані стороною обвинувачення докази не доводять вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Зазначив, що показання свідка ОСОБА_13 не бере до уваги, оскільки вона не була очевидцем події, а спиратися для визнання винуватими обвинувачених лише на показання потерпілого, суд вважає недостатнім. Зазначає, що висновки фахівця та судово-медичної експертизи доводять лише наявність у потерпілого ОСОБА_10 на момент обстеження 25 липня 2018 року зазначених у них тілесних ушкоджень та вірогідність механізму та способу їх спричинення, проте будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень у ділянці голови потерпілого та будь-яких тілесних ушкоджень або змін у ділянці очей встановлено не було.

Крім того, суд визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 вересня 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та фототаблиці до нього, оскільки особи на фотознімках мають різкі відмінності у зовнішності, віці та одязі та протокол слідчого експерименту від 29 серпня 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , так як під час зазначеної слідчої дії не було відтворено обстановку на місці події у Золочівському ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. Крім того, даний протокол містить суперечності та не узгоджується з іншими доказами.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий, яким обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити покарання: ОСОБА_9 - у виді 6 років позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, на підставі ст. 54 КК України позбавити спеціального звання старшого сержанта поліції; ОСОБА_8 - у виді 6 років позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, на підставі ст. 54 КК України позбавити спеціального звання майора поліції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд незаконно визнав недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту від 29 серпня 2018 року та протокол впізнання з участю потерпілого ОСОБА_10 від 07 вересня 2018 року, оскільки зазначені докази отримані відповідно до чинного законодавства. Крім того, суд при винесенні рішення надав перевагу показанням свідків сторони захисту і необґрунтовано не взяв до уваги показання потерпілого та свідків сторони обвинувачення.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи має бути доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України).

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованого їм злочину.

Обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, орган досудового розслідування обґрунтовує такими доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , витягом з ЄРДР, заявою ОСОБА_10 від 26.07.2018, витяги з наказів ГУНП в Харківській області при призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на посади, копії наказів Золочівського ВП Дергачівського ВПГУНП в Харківській області «Про закріплення службового автотранспорту за особовим складом Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, довідкою та копією книги розстановки нарядів Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, копією схеми оповіщення груп реагування патрульної поліції Золочівського ВП, протоколом огляду предмету від 03.10.2018 та диском відеозапису щодо подій, які відбувалися в магазині «Посад» 23.07.2018, копією витягу з Журналу обліку осіб, доставлених до Золочівського ВП, копією протоколу про адміністративне правопорушення та постановою від 24.07.2018 відносно ОСОБА_10 , повідомленням Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області від 04.10.2018 про складення протоколу за ч. 1 ст. 187 КУпАП, листом Золочівського ВП від 04.10.2018 щодо незастосування 23-24.07.2018 спецзасобів кайданок та не складення протоколу про їх застосування, проколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2018, висновком судово-медичної експертизи від 10.08.2018 та від 05.09.2018, протоколом слідчого експерименту від29.08.2018 за участю потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду предмету від 18.09.2018 та від 27.09.2018, DVD диском з відеозаписом повідомлень, які надійшли на спецлінію «102» 24.07.2018, інформацією щодо номерів мобільних телефонів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , протоколом огляду предмета від 25.09.2018 щодо отриманої у ПАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» інформації та CD-R диски.

Дії обвинувачених органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 365 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому діянні не визнав, проте не заперечував, що був на чергуванні в ніч з 23.07.2018 на 24.07.2018 у Золочівському ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. Туди працівники поліції, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , вночі привезли ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки потерпілий порушив правила адміністративного нагляду та бажав надати пояснення з цього приводу у відділенні поліції. Вказує, що потерпілий сам пішов з відділення близько 00 год. 30 хв. 24.07.2018, при цьому погрожуючи помститися за те, що на нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що після цього він залишався у відділенні поліції на чергуванні і від`їхав разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у пошуках потерпілого лише приблизно через 30-40 хв. після того, як ОСОБА_10 пішов з відділення поліції.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому діянні не визнав та надав аналогічні показання.

Такі ж обставини повідомив і свідок ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили факт знаходження потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, у відділенні поліції. Зазначили, що не бачили на ньому тілесних ушкоджень та чули, як потерпілий погрожував розправою за те, що відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Вказали, що службовий автомобіль не заїжджав у двір та ніхто не просив ключі від дверей, які ведуть на задній двір. Крім того, свідок ОСОБА_16 вказав, що на камерах відеоспостереження йому було видно кімнату вбиральні, в яку ОСОБА_10 не заходив.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили факт конфлікту за участю ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, біля магазину «Посад», після якого потерпілий добровільно сів у автомобіль поліцейських та поїхав з ними до відділення поліції.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що під час перебування в приміщенні туалету у Золочівському ВП ГУНП в Харківській області працівники поліції у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 спричинили йому численні тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_8 ударив кулаком правої руки у ліву щелепу, далі прийшли ОСОБА_9 та інші невідомі йому особи, які наносили йому удари, куди саме він не пам`ятає. При цьому ОСОБА_9 схопив його за шию, заламав руку від чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то на ньому вже були одягнуті кайданки. Далі ОСОБА_10 відчув на собі ще кілька ударів ногами від чого втратив свідомість. Після цього працівники поліції відвели потерпілого в службовий автомобіль та на якому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вивезли його за межі міста, де витягнувши з автомобіля, ОСОБА_9 розпилив потерпілому в очі газовий балончик. Далі хтось наніс кілька ударів по ногам від яких він упав на землю, після чого спричинили кілька ударів по тулубу та ребрам, забрали сім карту мобільного зв?язку з телефону та поїхали геть.

Під час проведення слідчого експерименту від 29.08.2018 ОСОБА_10 розповів про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, які відрізняються щодо кількості, послідовності та механізму спричинення тілесних ушкоджень, одягання кайданок та ролі обвинувачених і свідка ОСОБА_11 під час цих подій.

Із досліджених аудіозаписів повідомлень на спецлінію «102», що містяться на DVD-R диску, долученому до протоколу огляду предмету від 17.08.2018 вбачається, що від ОСОБА_10 24.07.2018 в період часу з 01 год. 21 хв. до 04 год. 54 хв. надійшло 14 дзвінків, у яких він повідомляв про спричинення йому працівниками поліції тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, у тому числі зазначив, що у нього розірвана нога, з якої тече кров, що не узгоджується з експертними судово-медичними висновками, відповідно до яких у потерпілого тілесних ушкоджень на ногах взагалі не виявлено.

Висновком судово - медичної експертизи №09-2774/2018від 10.08.2018 встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на тлі синця на передній поверхні правого плеча, синці на передній поверхні грудей ліворуч у ділянці проекції 2-го міжребер`я по лівій середньоключичній лінії та у ділянці ореолу правого соска, садна у ділянці проекції лівого променево-зап`ясткового суглобу по ліктьовій поверхні, які утворились не менш ніж від 4 травматичних дій тупих предметів та могли бути отримані за 1 2 доби до проведення огляду (25.07.2018). На момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень чи змін у ділянці очей встановлено не було.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-2903/2018 від 05.09.2018 діагноз ОСОБА_10 «закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку», не має клініко-діагностичного обґрунтування та не може бути прийнятий до уваги при визначенні спричинених тілесних ушкоджень.

З викладеного вище вбачається, що надані потерпілим показання є непослідовними, суперечливими, не узгоджуються між собою, з показаннями обвинувачених, зазначених вище свідків та висновками експертів, у тому числі у частині перебування у стані алкогольного сп`яніння та спричинення йому тілесних ушкоджень. Так потерпілий зазначав, що на момент події він був тверезий, працівниками поліції йому було спричинено численні тілесні ушкодження, удушення, від яких він втрачав свідомість, при цьому із застосуванням спеціальних засобів кайданок та газового балончика.

Однак, проведеними судово-медичними експертизами у ОСОБА_10 не виявлено тілесних ушкоджень, що могли б свідчити про удушення чи застосування сльозогінного газу, а кількість і локалізація тілесних ушкоджень вочевидь не узгоджується з показаннями потерпілого.

Не узгоджуються показання потерпілого і з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами в частині перебування на місці події за межами смт Золочів обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, із дослідженої інформації, що міститься на CD-R дисках, яка надана операторами мобільного зв`язку ПАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» щодо телефонних з`єднань абонентів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із зазначенням розташування базових станцій телефонних операторів, в радіусі дії яких знаходилися зазначені абоненти, та яка відображена у протоколах огляду від 25.09.2018 та від 28.09.2018, відсутня інформація, яка може підтвердити перебування в період часу з 00 год. 20 хв. до 00 год. 50 хв. 24.07.2018 одночасно в одному місці обвинувачених, свідка ОСОБА_11 та потерпілого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 24.07.2018 здійснював дзвінки за номером мобільного оператора Водафон НОМЕР_3 о 01 год 24 хв. 14 с., 01 год. 32 хв. 16 с., 02 год. 13 хв. 28 с. у радіусі дії базової станції за адресою: буд. АДРЕСА_5 ), тому даних щодо його перебування у межах дії однієї станції з потерпілим органом досудового розслідування не надано.

При цьому обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 наполягають, що після того, як ОСОБА_10 покинув приміщення відділення поліції, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 поїхали на виконання плану-завдання на службовому автомобілі удвох, а ОСОБА_8 залишився у відділенні.

Показання обвинувачених та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 є логічними та послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами.

Колегія суддів також враховує особу потерпілого, який раніше неодноразово судимий, на законних підставах був доставлений до відділення поліції, де на нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Тому з урахуванням викладеного вище, місцевий суд правильно критично оцінив показання ОСОБА_10 та не взяв їх до уваги при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Показання свідка ОСОБА_13 також правильно не взяті до уваги місцевим судом з огляду на те, що свідок не була безпосереднім очевидцем події, а давала показання щодо отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень зі слів потерпілого.

Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого суду про недопустимість доказу - показань свідка ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_14 розповідала про обставини, які відомі зі слів її сусідки, ОСОБА_19 . При цьому сама ОСОБА_19 допитана у суді не була. Крім того, ці показання не підтверджують винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм дій.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження спричинили йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в ході досудового розслідування не здобуто.

З огляду на викладене, та те, що обвинувачені не заперечують факту їх перебування та ОСОБА_10 у Золочівському ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області у ніч з 23 на 24.07.2018, висновки місцевого суду щодо недопустимості доказу - протоколу впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 07.09.2018, всупереч доводам прокурора, не впливають на результат розгляду кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину не підтверджується і іншими письмовими доказами, оскільки вони прямо не підтверджують, що обвинувачені умисно вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями.

Тобто, судом першої інстанції детально досліджено всі докази, надані стороною обвинувачення, та вжито всіх можливих заходів у рамках кримінального провадження для з`ясування обставин та усунення протиріч.

У ході судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у суді і вичерпані можливості їх отримати. Тому висновок суду першої інстанції про недоведеність участі обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину є правильним та обґрунтованим.

Істотних порушень процесуального закону, що тягнули б за собою скасування вироку, місцевим судом допущено не було.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що ставить питання прокурор, немає, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Золочівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4