Провадження №: 1-кс/755/2721/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2024 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813 від 09.08.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в ил а:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 08.08.2024 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке в подальшому вилучено та поміщено до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у м. Києві за адресом: м. Київ, вул. Пухівська, 3, зокрема на транспортний засіб марки «КІА Сееd» р.н. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення збереження речового доказу, а також із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Клопотання мотивовано тим, що відділенням розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, відомості про який 09.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування № 0002813 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

08.08.2024 року, приблизно о 18:47 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "КІА Сееd" р.н. НОМЕР_1 під час руху в крайній лівій смузі руху по АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1980 р.н., який перебігав проїзду частину у недозволеному для пішоходів місці зліва направо відносно руху автомобіля.

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП "КМКЛ ШМД"

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Під час проведення огляду місця події від 08 серпня 2024 року з місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено транспортний засіб марки "КІА Сееd" р.н. НОМЕР_1 та відповідно до акта огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 08.08.2024 його доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресом: АДРЕСА_3 .

Також, 08 серпня 2024 року, з урахуванням того, що транспортний засіб марки "КІА Сееd" р.н. НОМЕР_1 зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, його визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, та враховуючи те, що вилучене майно, слідчим визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою його належного збереження, подальшого визначення його статусу та можливості проведення належних та допустимих з ним слідчих дій та інших заходів, прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Власник майна у судове засідання не з`явився, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідча суддя, вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Відповідно до ч. 5,7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

08.08.2024 слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, під час якого виявлено та вилучено майно, а саме: транспортний засіб марки «КІА Сееd» р.н. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 09.08.2024 автомобіль марки «КІА Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та визначено зберігати на майданчику тимчасового тримання ТЗ за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначене майно є тимчасово вилученим, а тому з урахуванням наведених прокурором підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже з метою збереження доказів.

За таких обставин, слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволеннюшляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона відчуження, розпорядження та користування майном.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів та проведення судової авто технічної експертизи, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності.

При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна, тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, суд вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 98, 100,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813 від 09.08.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.08.2024 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на транспортний засіб марки «КІА Сееd» д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньодо Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя: ОСОБА_1