У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 липня 2024 року м.Рівне

Справа № 569/8830/24

Провадження № 11-сс/4815/228/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, якою продовжено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 114-1 КК України, та за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 та продовжено підозрюваному ОСОБА_3 строк дії покладених на нього обов`язків. передбачених ст. 194 КПК, до 05 вересня 2024 року.

Не погодившись з цією ухвалою, захисник-адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні даного клопотання та повернути його прокурору.

Перевіривши цю апеляційну скаргу, приходжу до переконання, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, з огляду на таке.

Положення ч.1 ст. 309 КПК визначений перелік ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Вказаний перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, законодавець передбачив можливість апеляційного оскарження під час досудового розслідування таких випадків застосування запобіжних заходів: застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Зокрема, у постановах від 17 жовтня 2018 року (справа №646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа №161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

При цьому, в офіційному тлумаченні ч.2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному громадянину гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Указана позиція узгоджується й з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними, зокрема, в рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України», про те, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних і касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Разом з тим, як вбачається з апеляційної скарги захисника, він оскаржує ухвалу слідчого судді про продовження строку дії процесуальних обов`язків.

Однак, згідно ст. 309 КПК, ухвали слідчих суддів даної категорії апеляційному оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 309, 399 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, якою продовжено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 114-1 КК України, та за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1