У Х В А Л А

судового засідання

Справа № 936/1021/24

Провадження № 1-кс/936/114/2024

09.09.2024 року смт. Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець судове провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 в інетресах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про незаконне позбавлення свободи особи, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся зі заявою в порядку ст.206 КПК України про незаконне позбавлення волі, зокрема просив невідкладно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді та звільнити його із незаконного утримання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 пояснення дав аналогічні викладеним у заяві, додатково просив щоб повернути ОСОБА_3 паспорт та його мобільний телефон.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав думку свого представника та додатково пояснив, що на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 не стоїть, а свої військово-облікові дані не оновлював, через що був доставлений працівниками поліції до місцевого ТЦК, де йому стало погано через хворобу шлунку, тому йому викликали швидку допомогу та поклали на лікування в місцеву лікарню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження по даній скарзі, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч. 3 ст. 206 КПК України).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, із урахуванням положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слід дійти висновку про те, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Наведений у ст. 206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

Своєю чергою, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронного чи будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи.

Слідчий суддя встановив, що з матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує саме незгоду з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що сам заявник ОСОБА_3 безперешкодно прибув у судове засідання без будь-якого супроводу.

Поряд із цим, слід зауважити про те, що заявник не наділений необмеженим правом на звернення до слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України з будь-якими клопотаннями або скаргами, на дію чи рішення посадових, службових чи не встановлених осіб, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Адвокатом та заявником не надано слідчому судді жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри того, що в межах територіальної юрисдикції Воловецького районного суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, тобто була затримана саме по кримінальному провадженню та на підставах, встановлених КПК України.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації, у тому числі й на території Закарпатської області.

Оскільки ОСОБА_3 не був позбавлений волі в межах кримінального провадження, тому у слідчого судді відсутній обов`язок щодо захисту прав людини в порядку ст.206 КПК України відносно ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на незаконне затримання та негайне звільнення, подане у порядку ст. 206 КПК України, слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі особисто чи через представника звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.206,309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 в інетресах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про незаконне позбавлення свободи особи - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.09.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1