УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000743 від 23.06.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Кіровоградської обл., з середньою освітою, одружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000743 від 23.06.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000743 від 23.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23.06.2024 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_4 фактично затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.06.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

25.06.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.08.2024 включно.

Як зазначає слідчий у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, повністю доведена та підтверджується:

-протоколом огляду місця ДТП від 23.06.2024 та схемою до нього відповідно до якого зафіксована дорожня обстановка в місці події, слідова інформація, кінцеве розташування транспортного засобу, та його механічні ушкодження отримані в результаті контактування з пішоходом;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколами перегляду відеозаписів;

-висновком судово-медичної експертизи №011-2408-2024 дослідження причин смерті ОСОБА_11 ,

-висновком експерта №СЕ-19-24/47291-ІТ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

02.08.2024 за дорученням прокурора Київської міської прокуратури підозрюваному, його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

12.08.2024 Шевченківським районним судом м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 12.09.2024 включно.

Строк тримання під вартою у кримінальному провадженні закінчується 12.09.2024, однак направити обвинувальний акт до суду до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити їх підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику, проте, на даний час захисник підозрюваного ОСОБА_12 не приступила до ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Також в обґрунтування необхідності продовження тримання підозрюваної під вартою, слідчим викладено відомості про існування достовірних ризиків, які не зменшилися, щодо того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначила, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, вказав, що наразі сторона захисту ознайомлюється з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, в той же час підозрюваний ознайомився зі всіма матеріалами. Просила клопотання задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання відносно ОСОБА_4 , без визначення розміру застави з огляду на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які є обґрунтованими.

Захисник ОСОБА_3 частково заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що в рішенні слідчого судді яким востаннє продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не вказано чому саме неможливо застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, як і підстави неможливості визначення застави, також звернув увагу, що в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено підстав, які унеможливлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, або ж визначення розміру застави, вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає та відшкодовує моральну та матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просив клопотання задовольнити частково продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити розмір застави, або застосувати більш м`який запобіжний захід, а також долучив письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, документи, що долучено в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000743 від 23.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23.06.2024 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_4 фактично затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.06.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

25.06.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.08.2024 включно.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

12.08.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12.09.2024 року.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих дій, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідча суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

Прокурор зазначив, що наразі триває стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, проте попередньо встановлені ризики, з урахуванням яких щодо підозрюваного було застосовано найсуворіший запобіжний захід не змінилися та продовжують існувати.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідча суддя прийшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а відтак цілком ймовірно існує ризик, що остання зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідча суддя переконана, що ймовірна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, відтак тяжкість покарання, саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з тим, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене вище, слідча суддя приходить до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі провадження та такий ризик, незважаючи на те, що наразі розпочато виконання вимог ст. 290 КПК України не зменшився.

Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного, зокрема, на свідків та потерпілого, суд ураховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Отже ризик здійснення підозрюваним впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати, вказане зокрема підтверджується і матеріалами долученими та дослідженими в ході судового розгляду клопотання.

В той же час, прокурором не доведено наявність ризиків спотворення будь-який речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, на думку слідчого судді, такі ризики є сумнівними та розцінюються, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_4 місця проживання, відсутність судимостей, з урахуванням наведених вище фактичних обставин справи та інших даних про особу підозрюваного не переважають існуючих ризиків.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

З огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, якій інкримінується підозрюваному, а саме вчинення тяжкого злочину, слідча суддя дійшла висновку, що продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 буде виправданим та таким, що буде відповідати завданням кримінального провадження.

При вирішенні питання про продовження застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідча суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України; пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання; підозрюваний раніше не судимий; наявність хронічних хвороб у підозрюваного, які несумісні з триманням під вартою, відсутні; особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, який одружений, має місце реєстрації та проживання, відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано. В той же час, вказане не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, то слідча суддя вважає зазначити таке. За наведених обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин кримінального правопорушення, зазначених вище, застосування домашнього арешту, в тому числі цілодобовий, унеможливить обмежити доступ підозрюваного до технічних пристроїв та можливість спілкування з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Слідчою суддею враховуються доводи, наведені стороною захисту щодо особи підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, проте встановлені органом досудового розслідування обставини підозри, що продовжують існувати раніше встановлені ризики, які не зменшилися.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання та відсутність ризиків спростовуються стадією кримінального провадження, зокрема наразі триває стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а також встановленими слідчим суддею обставинами.

За викладених вище обставин слідча суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Слідча суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність продовження застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави, за виключенням злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений особою.

При вирішенні питання щодо визначення застави, слідчий суддя враховує, що внаслідок за наслідками ДТП настала смерть потерпілого.

Слідча суддя також враховує вік підозрюваного, майновий стан, сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, зокрема зневажливе ставлення підозрюваного до норм моралі та поведінки у суспільстві (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), вчинення інкримінованого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану на території України, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а також потенційну можливість вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

А тому, враховуючи викладене, слідча суддя вважає, що в даному випадку у межах цього кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави має забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Більше того, такий запобіжний захід не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тобто оцінка необхідності застосування до певної особи запобіжного заходу має індивідуальний характер.

Слідча суддя вважає, що сплативши заставу, останній не здатний буде забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, зважаючи на спосіб життя та поведінку підозрюваного до та під час вчинення злочину, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а відтак не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду не встановлено обставин, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Таким чином, сукупність всіх цих обставин вказує на необхідність продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2024 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1