У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2024 року м. Ужгород
Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.12.2023 року, оскільки більш точний час встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на створення злочинної організації, керівництво такою організацією, участь у злочинній організації, а також організацію заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, здійснення незаконних операцій, з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 встановив зв`язки з особами, які схильні вчиняти злочини шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в результаті чого з`ясував про способи та методи заволодіння чужим майном.
Усвідомлюючи, що досягти мети незаконного збагачення шляхом вчинення вказаних дій він самостійно не зможе, ОСОБА_4 розробив план злочинної діяльності, який передбачав: отримати у користування приміщення які використовуватимуться учасниками злочинної організації, як офісні приміщення так званих операторів «колл-центру», з яких здійснюватимуться телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння коштами шляхом обману за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з періодичною зміною розташування таких приміщень з метою не викриття злочинної діяльності злочинної організації; пошук осіб співорганізаторів злочинної організації, які будуть допомагати здійснювати загальне керівництво злочинною організацією; пошук осіб учасників злочинної організації, що володіють угорською мовою, так званих операторів «колл-центру», які здійснюватимуть телефонні дзвінки потерпілим та будуть володіти технічними знаннями в сфері інформаційно-комунікаційних технологій та які за допомогою засобів електронних комунікацій (включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання) зможуть вчиняти заволодіння коштами шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; пошук осіб, учасників злочинної організації, які мають знання щодо особливостей роботи міжнародної платіжної системи, автоматизованої банківської системи та володіючи цими відомостями, здійснюватимуть оформлення переказів коштів потерпілих шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальн ої техніки наступними способами, зокрема шляхом переказу з банківської платіжної картки потерпілої особи на рахунки інших підставних осіб, для виведення в подальшому цих коштів в готівку; пошук осіб на території Угорщини, які б надавали засоби та знаряддя, тобто сприяли вчиненню кримінальних правопорушень іншими учасниками злочинної організації, а саме: здійснювали пошук осіб, що не володіють про злочинний план злочинної організації, які реєстрували на своє ім`я банківські рахунки в банківських установах для отримання у користування банківських карток, які б використовували інші учасники злочинної організації для заволодіння коштами потерпілих; пошук особи яка за необхідності здійснюватиме виїзд за межі території України до Угорщини де отримуватиме обналічені від шахрайських дій «колл-центру» грошові кошти, після чого ввозитиме їх на територію України; доведення до вказаних осіб плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у його реалізації; організацію управління, фінансування злочинної організації та розподілу коштів від злочинної діяльності між її учасниками; приховування злочинної діяльності шляхом забезпечення її учасників закритими від загального доступу каналами зв`язку, які не дають можливості втрутитись іншій особі, яка не володіє про злочинні наміри злочинної організації, тобто включення до спеціально створених Telegram каналів.
Діючи на виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_4 , з цією метою залучив до участі у злочинній організації ряд осіб, в тому числі ОСОБА_5 .
З метою забезпечення стабільного функціонування злочинної діяльності злочинної організації, між всіма її учасниками були визначені конкретні функції.
03.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.
Цього ж дня, за адресою АДРЕСА_1 відповідно до ухвали слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук ТЗ марки Опель Астра д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 в ході якого виявлено та вилучено:
ТЗ марки «Опель Астра АО 0353 ВМ» який поміщено на спецмайданчик Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області; свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_2 » ; дві банківські картки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
03.06.2024 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом та вище вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Зважаючи на те, що вказані предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як можуть містити на собі сліди злочину, і підлягають огляду та дослідженню експертним шляхом, і з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтись на вказаних предметах, з метою збереження їх як речових доказів, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція статтей ч.5 ст.190 та ч.2 ст.255 КК України передбачає таку конфіскацію, прокурор у клопотанні просить накласти на них арешт.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Власник майна у судове засідання не з`явився, при цьому, 20.06.2024 року через канцелярію суду від слідчого ОСОБА_6 , який входить в групу слідчих у даному кримінальному провадженні, надійшла заява в якій останній вказує, що ним повідомлено захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про час та місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
03.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.
03.06.2024 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є та яким користується підозрюваний ОСОБА_5 ..
Згідно протоколу обшуку від 03.06.2024 року, в ході такого було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Опель Астра АО 0353 ВМ»; свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_2 »;
дві банківські картки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 слідує, що власником автомобіля Опель Астра НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .
Так, на переконання слідчого судді вилучене майно, в тому числі автомобіль відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є речовими доказами.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за які передбачена відповідальність у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному дає підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до дій з метою приховування, знищення майна чи інших доків, які мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні.
Відтак на переконання слідчого судді вказаний автомобіль та інше вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки таке могло зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення судових експертиз, а також унеможливить подальшу конфіскацію такого майна, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання та арешту майна з метою забезпечення збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні та конфіскації майна як виду покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати на виявлене та вилучене під час проведення обшуку транспортного засобу, який належить підозрюваному ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ТЗ марки «Опель Астра АО 0353 ВМ», який поміщено на спецмайданчик Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області:
-свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_2 » - опечатано в спецпакет ICR НОМЕР_5 ;
-дві банківські картки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - опечатано в спецпакет ICR НОМЕР_6 .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 24.06.2024 року о 10 год. 15 хв..
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1