Єдиний унікальний номер 741/2098/24
Номер провадження 1-кс/741/218/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року слідчий суддя Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ ВП № 4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000180 від 02.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта професійно- технічна, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2024 року слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий СВ ВП № 4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000180 від 02.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 20.08.2015 Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 20.08.2015 до основних повноважень поліції відноситься здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» - органи Національної поліції відносяться до правоохоронних органів.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 25.10.2022 № 289 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на молодшого сержанта ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У свою чергу, статтею 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами) передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, вказаним Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги.

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен знати та виконувати свої обов`язки і додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; допомагати іншим військовослужбовцями, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому; своєю поведінкою та старанністю подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Водночас, в порушення вищевказаних вимог законодавства молодший сержант ОСОБА_4 став на шлях злочинної діяльності, що виразилось при наступних обставинах.

Так, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 17.11.2023 № 573 о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Також, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 01.12.2023 № 598 о/с, капрала поліції ОСОБА_8 призначено поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до розстановки чергових нарядів, патрулів із забезпечення публічної безпеки та порядку на території м. Носівка, затвердженої начальником ВП № 4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області 02.10.2024, лейтенант поліції ОСОБА_7 та капрал поліції ОСОБА_8 02.10.2024 перебуваючи на добовому чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, знаходячись у форменому одязі із знаками розрізнення та маючи при собі службове посвідчення та жетон, о 15 год. 50 хв. патрулюючи район обслуговування на службовому автомобілі марки «Джак», д.р.н. 0882, (на синьому фоні), на автодорозі по АДРЕСА_3 , на підставі вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України» зупинили легковий транспортний засіб марки «Опель Вектра», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 . Пасажирами вказаного транспортного засобу були молодший сержант ОСОБА_4 та громадянка ОСОБА_10 .

На законну вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_7 та капрала поліції ОСОБА_8 до водія легкового транспортного засобу марки «Опель Вектра», д.р. НОМЕР_3 . НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , про необхідність пред`явлення реєстраційних документів на автомобіль та посвідчення водія, молодший сержант ОСОБА_4 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почав усно ображати працівників поліції, при цьому нецензурно виражаючись у їх бік, хапаючи останніх за формений одяг, штовхаючи в засоби захисту, а саме бронежилет, погрожуючи працівникам поліції створенням їм неприємностей по службі та незаконно вказуючи водію ОСОБА_9 не виконувати законні вимоги працівників поліції, а саме не надавати їм документи та взагалі йти з місця події.

В подальшому, не реагуючи на законні та неодноразові вимоги працівників поліції про припинення протиправної поведінки та недопустимість перешкоджання працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, висловлені без грубощів та образ, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та свідомо, продовжуючи чинити активний опір працівникам поліції відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенанту поліції ОСОБА_7 та капралу поліції ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, що виразилось у агресивній поведінці, у відмові припинити свої протиправні дії, штовханні лейтенанта поліції ОСОБА_7 , хапання руками за його формений одяг поліцейського та у подальшому нанесенні останньому не менше двох ударів своєю головою в область обличчя ОСОБА_7 , чим завдав останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.10.2024 № 132, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

02.10.2024 о 17 год 50 хв ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України уповноваженою особою слідчого відділу відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

03.10.2024 ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесено до категорії нетяжких.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду відеозапису із службової боді камери від 02.10.2024 та диск DVD-R;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.10.2024, де він надав показання про вчинення правопорушення ОСОБА_4 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який надав показання про вчинення правопорушення ОСОБА_4 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 132 від 03.10.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.10.2024, де вона надала показання про те, що ОСОБА_4 в приймальному відділенні обличчям терся об угол стіни приміщення лікарні, наносячи собі ушкодження;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.10.2024, де він показав, що керував транспортним засобом, якого зупинили працівники поліції та він бачив та чув, як ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою працівників поліції та спричинив їм тілесні ушкодження.

Слідчий встановив наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому з метою запобігання їм, просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного, не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків по запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні доводи внесеного клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗСУ, своїми діями вчинив ганебний вчинок, який дискредитує його та ЗСУ вцілому. Вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, вказав, що вчинив кримінальне правопорушення, оскільки має контузію, у вчиненні скоєного шкодує, просив пробачення у працівників поліції, кається та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, оскільки має на меті пройти лікування та повернутися до лав ЗСУ.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилався на стан здоровя підозрюваного та його щире каяття у скоєному.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується . Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, усвідомивши тяжкість та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, є військовослужбовцем Збройних Сил України та у зв`язку з введенням в Україні режиму військового стану, може вибути у складі підрозділу до зони проведення активних бойових дій чи на підконтрольну Україні територію російської федерації та з метою ухилення від відповідальності за скоєне, залишити місце служби, перейти на непідконтрольну державі територію, крім того, має доступ до вогнепальної зброї, може шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: 1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000180 від 02.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

02 жовтня 2024 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя констатує, що ним не доведено те, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення увязнення особи до засудження її компетентним судом.

Слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано обєктивною необхідністю і не виправдовує ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. Матеріали надані учасниками не містять обєктивних даних про неналежну процесуальну поведінку ухилення ОСОБА_4 від явки до органу досудового розслідування, а також звертає увагу, що підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має фактичне та зареєстроване місце проживання.

Незважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим, в сукупності з даними, що його характеризують, та обмеженнями переміщення осіб по території України через оголошений військовий стан, з огляду на фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, ризик можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду дійсно існує, але йому цілком можна запобігти шляхом обрання більш мякого виду запобіжного заходу, ніж про це просить сторона обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя вважає, що незважаючи на доведеність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням характеру обвинувачення, обставин кримінального правопорушення, проведених слідчих дій, тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними ОСОБА_4 , буде достатнім та правомірним застосування до нього цілодобового домашнього арешту та встановленням ряду обовязків, в тому числі і забороною на спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Факт перебування підозрюваного під домашнім арештом із забороною цілодобово залишати місце проживання не перешкодить у встановленні всіх вказаних у клопотанні слідчого обставин.

Самі лише обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість можливого покарання, не є тими виключними обставинами, які свідчать, що підозрюваному має бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти всім встановленим ризикам.

Частиною 4 статті 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні доказів, характеризуючих даних відносно підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що саме така міра запобіжного заходу, як домашній арешт, є на даній стадії досудового розслідування обґрунтованою.

На виконання вимог ч. ч. 4, 5 ст. 181 КПК України орган поліції за місцем проживання повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому; працівники відділу поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на неї обовязків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 196-197, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, військовослужбовся ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Визначити строк дії ухвали про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту 2 місяці, тобто до 03 грудня 2024 року, включно в межах строку досудового розслідування.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обовязки:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою залежно від стадії кримінального провадження до визначеного місця;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, у всіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця його проживання і звільнити з-під варти, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Розяснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

У разі не виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1