УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуСправа № 495/9687/21
Номер провадження 1-в/495/173/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представник органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 10.02.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин,

УСТАНОВИВ:

провідний інспектор Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування подання зазначає, що 04.10.2022 на виконання до Білород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшов вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області віл 10.02.2022 та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Засуджений викликався до Білгород-Дністровського районного відділу пробації на 17.10.2022 та на 01.11.2022, але за викликами не з`явився Згідно письмового пояснення сусіда ОСОБА_8 , який проживає АДРЕСА_2 було встановлено. що ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 не проживає, будинок стоїть порожній. Одразу після вторгнення військ російської федерації на територію України він разом з матір`ю виїхав до Республіки Молдова і не повертався. Згідно листа Старокозацької сільської ради гр. ОСОБА_6 за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Згідно листів КНІ «Білгород-Дністровська ЦРЛ», КНІ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », КНПІ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф», Білгород-Дністровського відділу ДРАЦС та ІТТ № 7 ГУНІІ України в Одеській області засуджений ОСОБА_6 , померлим не значиться; серед затриманих та заарештованих не значиться; за амбулаторною та стаціонарною допомогою не звертався, амбулаторна та стаціонарна карта відсутня, в електронній базі даних не зареєстрований. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого ОСОБА_6 не встановлено. 22.03.2023 ОСОБА_6 був оголошений у розшук, стосовно нього було заведено ОРС «Розшук» № НОМЕР_1 . Станом на теперішній час проводиться комплекс оперативно-розшукових заходів. Відповідно до ст.. 12 КК України засуджений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і йому було призначено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Провідний інспектор Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 у судовому засіданні просила подання задовольнити та звільнити засудженого від відбування покарання, встановленого вироком суду.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання, мотивуючи це тим, що таким чином фактично особа уникає покарання за вчинене.

Засуджений до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду подання (а.с. 81).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які взяли участь в засіданні, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначено йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Розпорядження про виконання вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022, що набрав законної сили 11.03.2022, на засудженого разом із копією вироку надійшли на виконання до Білгород-Дністровського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області 04.10.2022 та прийнято до виконання.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає його винним у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 за ч.1 ст.186 КК України відносно ОСОБА_6 , факт ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання призначеного 10.02.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина БРАТКІВ