Справа № 526/2984/24
Провадження № 1-кп/526/381/2024
У Х В А Л А

іменем України

05 листопада 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Гадячі в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2024 року за №0000224, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, начальник апаратної 2 взводу зв`язку роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2024 за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

встановив:

згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, наказом начальника командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.12.2023 № 323 солдата ОСОБА_5 вважати таким, що посаду начальника апаратної 2 взводу зв`язку роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу, призваним під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України « Про оборону України", ч. 1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст.9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.199 №548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядником; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, які підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 336 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14 травня 2024 строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватися вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

9.2.2024солдата ОСОБА_5 з військової частини НОМЕР_1 направлено на госпіталізацію до військової частини НОМЕР_3 . В подальшому солдат ОСОБА_5 проходив лікування у «1 МКЛ ПМР» у період з 12.02.2024 по 26.02.2024, після чого, 26.02.2024 був направлений з військової частини НОМЕР_3 до ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на огляд до нейрохірурга, куди прибув 28.02.2024 та був проконсультований в консультативному поліклінічному відділенні.

Однак ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді начальника апаратної 2 взводу зв`язку роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 29.02.2024 не з`явився без поважних причин вчасно на службу, а саме до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався у АДРЕСА_2 та відсутній за місцем проходження служби до моменту затримання 30.07.2024.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

05.11.2024 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 звернулися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч. 5 ст.401 КК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених ч. 5 ст. 401 КК України, висловив намір продовжити проходження військової служби. Згідно ч.5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби. Від командира військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України ОСОБА_6 надійшов рекомендаційний лист щодо прийняття ОСОБА_5 на військову службу за контрактом. Разом з тим ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, а тому відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України його може бути звільнено від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник, прокурор підтримали клопотання та просили суд його задовольнити.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами справи, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ст. 286 КПК України установлений порядок звільнення від кримінальної відповідальності.

Так, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Враховуючи викладене, слід зауважити, що законодавець визначив, що звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців за ч. 5 ст. 401 можливе за наступних підстав:

1. особа вперше вчинила злочин, передбачений ст. ст. 407, 408 КК України, під час воєнного стану;

2. особа підозрюється/обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених лише ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинених під час дії воєнного стану;

3. особа добровільно звернулась до слідчого, прокурора або суду про намір повернутись до своєї військової частини або іншої;

4. наявність письмової згоди командира відповідної військової частини на продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України у зв`язку із його наміром повернутися до військової частини та продовжити проходження військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 до відповідальності за статтями 407, 408 КК України раніше не притягався.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з письмовою згодою (рекомендаційним листом) командира військової частини НОМЕР_4 ЗСУ, командування військової частини погоджується прийняти солдата ОСОБА_5 для проходження військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_5 ЗСУ, просили звільнити його з під варти для подальшого проходження військової служби в їх частині.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст. 401 КК України, а саме звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовну можливість судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, крім того обов`язок не пізніше 72 годин із врахуванням набрання законної сили даною ухвалою прибути до вище визначеної військової частини для продовження проходження військової служби. Обвинувачений розуміє, що в разі повторного вчинення кримінального правопорушення положення ч. 5 ст. 401 КК України до нього не можуть бути застосовані.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту, а обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку і звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Крім того, за положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч.5 ст.401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Оскільки суд вирішив звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 з умовою продовження проходження військової служби, необхідно скасувати обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає положенням п «а» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ч.2 ст.534 КПК України виправдувальний вирок або судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання.

На виконання положень ч.3 ст.288 КК України слід зобов`язати обвинуваченого невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою законної сили прибути до військової частини, для продовження проходження військової служби, а командира даної військової частини після набрання цією ухвалою суду законної сили забезпечити продовження проходження військової служби обвинуваченим.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 285, 286, 288, 314, 370-372, 534 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України за №0000224 від 01.05.2024 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти негайно.

Після набрання ухвали законної сили зобов`язати командира військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_5 , а також зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно, але не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України повідомити суд про виконання ухвали у строк, зазначений ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Копію ухвали після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи та направити командиру військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України та начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23»

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та оголошений 05.11.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1