У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , отримавши скаргу ОСОБА_2 на незаконне затримання, подану в порядку ст. 206 КПК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на незаконне затримання, поданою в порядку ст. 206 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження по даній скарзі, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч. 3 ст. 206 КПК України).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, із урахуванням положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слід дійти висновку про те, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Таким чином, наведений у ст. 206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронного чи будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи.

Слідчий суддя встановив, що з матеріалів скарги вбачається, що скаржник висловлює саме незгоду з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд із цим, слід зауважити про те, що скаржник не наділений необмеженим правом на звернення до слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України з будь-якими клопотаннями або скаргами, на дію чи рішення посадових, службових чи не встановлених осіб, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже, слідчий суддя доходить до висновку, що вимоги досліджуваної скарги виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя констатує про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою

Керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1