Справа №498/1318/24
Провадження по справі №1-кп/498/99/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000009 від 03.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області від Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 12 серпня 2024 року прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 03.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України визначений для розгляду в провадження судді Великомихайлівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

15.08.2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, так як на день розгляду справи існують ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. По перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, що відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, підсумовуючи вище викладене є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від суду. По- друге, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та учасників у цьому ж кримінальному провадженні, адже йому відомо місце мешкання останніх, в тому числі особи свідка ОСОБА_8 так як вони проживають в одному населеному пункті. По третє, відповідно до п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність , вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також вчинені тих самих дій повторно.Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами досудового слідства та свідчить про те, що запобігти вказаним ризикам, можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду даного кримінального провадження, і тому дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого повинна бути продовжена до розгляду справи судом по суті. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: 1) обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочину, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст.42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Для застосування особистої поруки, згідно зі ст. 180 КПК України, потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем обвинуваченого ОСОБА_4 . Для застосування домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України не має підстав, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не є доречним. Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого слідством не встановлено фактів хвороби, яка б унеможливлювала застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи ОСОБА_4 ніде не працює, за місцем реєстрації не проживає. Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також особу правопорушника, який ніде не працює, не одружений, враховуючи те, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від органів досудового розслідування, негативно впливати на свідків та учасників справи, є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання стосовно обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не згоден з обґрунтуванням клопотання прокурора, а саме прокурор вказує як ризик, що « по-перше з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області», він з цим взагалі не згоден оскільки в сьогоднішніх умовах переміщення по країні при наявності блокпостів, перевірок документів прикордонниками, ТЦК, при комендантській годині ускладнюється, тобто усі ці умови обмежують свободу пересування і навпаки унеможливлюють усі спроби переховуватись від суду і кудись виїджати. Прокурор це наводить як ризик, однак в сьогоднішніх умовах це навпаки не сприяє можливостям переховуватись. Стосовно друго пункту який зазначений прокурором як ризик, а саме: «незаконно впливати на свідків так як вони проживають в одному населеному пункті», зазначив, що це не відповідає дійсності, тому що це не один і той самий населений пункт і навіть не десь поряд, отже все це не відповідає дійсності. Стосовно третього пункту зазначеного прокурором як ризик , а саме: « може продовжити свою злочинну діяльність , вчинити інше кримінальне правопорушення», зазначив, що це також взагалі не відповідає дійсності , на його думку в жодних цих пунктах не зазначено того, що дійсно відповідає дійсності. Крім того, зазначив, що не згодний з тим, що він не працює та не має міцних соціальних зв`язків, оскільки він працював, але не офіційно, що не заборонено законом та перебував у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, що також не заборонено законом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти заявленого прокурором клопотання стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки її підзахисний вже три місяці знаходиться під вартою, клопотання про обрання запобіжного заходу є безпідставним, так як прокурор повинен був подати клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою її підзахисному, а не про обрання запобіжного заходу, оскільки як можна обрати запобіжний захід який вже було обрано, тому вона вважає , що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню. Стосовно ризиків вказаних в клопотанні прокурора , зазначила, що, вказаних ризиків не існує, вони формальні і не доведені в повному обсязі. Її підзахисний наразі вважається не судимою особою, раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, отже отже обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є тяжким для її підзахисного, а застава визначена судом є завеликою.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області 23 травня 2024 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 19.07.2024 року з визначення застави в у межах 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , дію якого було продовжено ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.07.2024 року до 21.08.2024 року.

Частина 3 статті 315 КПК України регламентує, що в підготовчому судовому засіданні, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ цього Кодексу, частина 4 статті 199 якого регламентує, що суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Крім того, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, може незаконно впливати на свідків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування ризиків, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з врахуванням тяжкості та характеру вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його майнового стану, суд вважає необхідним визначити розмір застави у межах 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105980,00 грн., який у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Щодо твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , що клопотання про обрання запобіжного заходу є безпідставним, так як прокурор повинен був подати клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою її підзахисному, а не про обрання запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід вже було обрано під час досудового розслідування, тому клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню, суд зазначає наступне .

Згідно частини 3 статті 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ цього Кодексу, частина 4 статті 199 якого регламентує, що суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 визначено, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою "ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом".

Продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Отже враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновків, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України та підлягає задоволеню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відкласти підготовче судове засідання по кримінальному провадженню внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000009 від 03.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на 10:00 год. 03 вересня 2024 року.

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 18 жовтня 2024 року включно.

Одночасно визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 35 ( тридцяти п`яти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105980,00 грн., яку обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (ТУ ДСА України в Одеській області), призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження №1-кп/498/99/24, справа № 498/1318/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першою вимогою до суду; 2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця; 4) здати на збергігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) заборонити спілкуватися зі свідками та учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню згідно вимог діючого законодавства.

Суддя ОСОБА_1