Справа № 127/1-95/1994
Провадження № 1-в/127/693/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці клопотання адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , про звільнення від відбування додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та скасування арешту (обтяження) нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та скасування арешту (обтяження) нерухомого майна.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Ленінського окружного суду міста Вінниці від 09.08.1994 ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 144 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі; за статтею 208 КК України до 1 року позбавлення волі; відповідно до ч. 1 ст. 42 КК України остаточно визначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань в межах, визначених статтею, яка передбачає більш суворе покарання, а саме у виді 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією майна. Строк відбування покарання вирішено обраховувати з 18.02.1993. Вирок набрав законної сили 17.08.1997.

16.10.1997 судовий виконавець ОСОБА_6 за №I-3-Л направив лист щодо укладених договорів на ім?я засуджених, в тому числі ОСОБА_5 , проживаючого по АДРЕСА_1 . Згідно з відміткою на вказаному листі «заборона накладена 21.10.1997 за №10-313 виконавець ОСОБА_7 ».

Відповідно до довідки №314/01-14 від 03.03.2023, виданої Держаним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області на підставі повідомлення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.10.1997 за №I-3-Л, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори 20.10.1997 за вх. №1286 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 21.10.1997 за реєстровим №10-313 накладено заборону відчуження на все майно, яке належить ОСОБА_5 , проживаючому в АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №390298214 від 09.08.2024 числиться вищевказане обтяження у вигляді арешту (архівний запис) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , за реєстровим номером обтяження 5320562, зареєстровано 18.07.2007 реєстратором - Перша державна нотаріальна контора на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці; додаткові данні: Архівний номер: 10754VINNITSA1, ОСОБА_8 дата: 20.05.1998, Дата виникнення: 21.10.1997, № реєстру: 10-313, внут. №5C01043526EFЗC2B742F.

На теперішній час ОСОБА_5 відбув основне покарання у виді позбавлення волі, тоді як додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна в дохід держави не виконано.

Станом на 09.08.2024 сплинуло понад 27 років з моменту набрання вироком законної сили (з 17.08.1997) та, відповідно, закінчились визначені кримінальним законодавством України строки давності виконання додаткових покарань, які чітко врегульовані ст. 80 КК України, а саме, вони визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а також те, що на даний час додаткове покарання у виді конфіскації майна не виконано.

На сьогодні наявні усі необхідні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського окружного суду міста Вінниці від 09.08.1994.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 на підставі вироку Ленінського окружного суду м. Вінниці від 09.08.1994 відбув покарання повністю, а тому об`єктивно не міг ухилятись від відбування покарання у виді конфіскації усього належного йому майна в дохід держави, у зв`язку із чим адвокат просить суд звільнити ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського окружного суду міста Вінниці від 09.08.1994 та скасувати арешт (обтяження) нерухомого майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого адвокатом клопотання.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився з поважних причин, оскільки перебуває на військовій службі, що підтверджується відповідною довідкою.

Заслухавши клопотання адвоката, думку прокурора з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінальної справи, суд дійшов наступного висновку.

Частина 1 статті 35 КК України в редакції, яка діяла на дату винесення вироку, вказує, що конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого.

За змістом ч. 3 ст. 35 КК України в редакції, яка діяла на дату винесення вироку, суд повинен вказати у вироку, чи конфіскується все майно засудженого чи його частина; в останньому разі суд повинен зазначити, яка частина майна конфіскується, або перелічити предмети, які конфіскуються.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 КК України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює, 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положення ст. 12 КВК України передбачають, що органи державної виконавчої служби виконують покарання у виді конфіскації майна у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом та законами України.

Статтею 48 КВК України визначено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб?єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління. Не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом.

Правова природа звільнення від відбування призначеного покарання, зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізовувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати права обмеження, які входять до його змісту до себе - це виключно одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в постійному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні відносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Станом на 09.08.2024 сплинуло понад 27 років з моменту набрання вироком Ленінського окружного суду міста Вінниці від 09.08.1994 законної сили (з 17.08.1997). ОСОБА_5 за даним вироком відбув покарання повністю і об`єктивно не міг ухилятися від відбування покарання у виді конфіскації усього майна, яке є його власністю, у зв`язку з чим перебіг строків давності не переривався і формально минув.

З огляду на вищезазначене суд вбачає об`єктивні підстави для задоволення заявленого адвокатом клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтею 80 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна за вироком Ленінського окружного суду міста Вінниці від 09.08.1994, у зв`язку із закінченням строків давності.

Скасувати арешт (обтяження) всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , в тому числі нерухомого майна, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у вигляді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , за реєстровим номером обтяження 5320562, зареєстровано 18.07.2007 реєстратором Перша державна нотаріальна контора на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці; додаткові данні: Архівний номер: 10754VINNITSA1, ОСОБА_8 дата: 20.05.1998, Дата виникнення: 21.10.1997, №реєстру: 10-313, внут. №5C01043526EFЗC2B742F.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суду Вінницької області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: