№ провадження 1-кс/208/1990/24
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000661 від 20.10.2023 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Слідчий відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арештна майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 1/4 трьохкімнатної квартири, загальною площею (кв.м): 56,7, житловою площею (кв.м): 41,1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, свідоцтво про право власності, 5239, 08.01.1998.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000661 від 20.10.2023 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після створення окупаційного органу адміністрації рф, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, діючи умисно, всупереч інтересам держави України, її суверенітету й територіальній цілісності, у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.03.2023, прийняла пропозицію представників держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «днр» та добровільно зайняла посаду «начальника управления капитального строительства администрации г. Мариуполя донецкой народной республики» на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області, тобто добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

26.09.2024 за результатами досудового розслідування, при наявності достатніх доказів у спосіб, передбачений КПК України, складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

28.09.2024 згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Так повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 на 03.10.2024 о 10:00, 04.10.2024 о 10:00, 05.10.2024 о 10:00 опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та 27.09.2024 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені наступними доказами:

- протоколом огляду, згідно якого на відеозаписі зображено жінку, яка підписана: « ОСОБА_8 начальник УКС администрации г. Мариуполя»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка під час допиту вказала, що їй відома ОСОБА_6 , оскільки вони до тимчасової окупації міста Маріуполя Донецької області контактували з робочих питань та у мережі інтернет ОСОБА_9 бачила відеозаписи з ОСОБА_6 , яка зайняла посаду начальника управління капітального будівництва м. Маріуполя т.зв. «днр»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого остання впізнала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою вона до тимчасової окупації міста Маріуполя Донецької області контактувала з робочих питань, та яка зайняла посаду начальника управління капітального будівництва адміністраціїм. Маріуполя т.зв. «днр», відповідно до відеозаписів розміщених у мережі Інтернет;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого остання зазначила, що на відеозаписі зображено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зайняла посаду «начальника управления капитального строительства администрации г. Мариуполя донецкой народной республики» на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області;

- висновком експерта № СЕ-19/105-24/6442-ФП від 17.09.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Допитати підозрювану ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні не виявилося можливим, оскільки остання переховується від органів досудового розслідування та суду та перебуває на тимчасово окупованій території України.

У зв`язку з чим 07.10.2024 постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Злочин у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Також, відповідно до Інформації № 384952461 від 01.07.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_11 (після заміжжя ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві приватної власності належить:

- трьохкімнатна квартира, загальною площею (кв.м): 56,7, житловою площею (кв.м): 41,1, за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, розмір частки 1/4, на підставі свідоцтва про право власності, 5239, 08.01.1998, Управління міського майна.

Також, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № НОМЕР_3 від 01.07.2024, 19 січня 2013 року зареєстровано актовий запис про шлюб між ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_13 .

Слідчим зазначено, що під час досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні збереження майна підозрюваної, з метою реалізації санкції ч. 5 статті 111-1 КК України внаслідок вчинення останньою кримінального правопорушення, яка передбачає покаранняу вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Нормами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, яка довела обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а тому з метою його збереження, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 1/4 трьохкімнатної квартири, загальною площею (кв.м): 56,7, житловою площею (кв.м): 41,1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, свідоцтво про право власності, 5239, 08.01.1998.

Тимчасово, на час накладення арешту, позбавити власника майна права на володіння, розпорядження та користування майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1