13.11.2024
Справа № 331/1086/24
Провадження № 1-в/331/142/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» листопада 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника органу

з питань пробації ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання начальника Олександрівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від призначеного судом покарання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Олександрівського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

В обґрунтування подання зазначено, що на обліку Олександрівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 23.05.2024 року перебуває ОСОБА_4 , засуджений 01.04.2024 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду набрав законної сили 02.05.2024 року.

Іспитовий строк за вищевказаним вироком суду не закінчився.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX, яким крадіжки на суму, що не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, начальник Олександрівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області просить подання задовольнити та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 року

Начальник уповноваженого органу з питань пробації в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив вказане подання задовольнити та звільнити його від покарання з підстав, передбачених ч. 2 ст. 74 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подання органу пробації, посилаючись на наявність законних підстав для його задоволення.

Розглянувши вказане подання та надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 02.05.2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 з 23.05.2024 року перебуває на обліку Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

Іспитовий строк за вказаним вироком суду відносно засудженого ОСОБА_4 не закінчився.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 року вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 19 січня 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 3028 гривень (1514?2=3028).

Як убачається зі змісту вказаного вироку, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 2775 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 2775 гривень, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 гривень, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, скоєння ОСОБА_4 19 січня 2024 року таємного викрадення майна, належного потерпілому, вчиненого в умовах воєнного стану, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з частиною 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином внесені законодавцем зміни, відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

З огляду на те, що Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини у даному випадку є підставою для звільнення від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1