Справа № 274/6838/24 Провадження № 1-кс/0274/1733/24
У Х В А Л А

іменем України

30.09.2024 м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження № 0000237 від 05.06.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на незібраний врожай (посів) сільськогосподарських рослин соняшника та сої на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0036 площею 20,4554 га, що розташована неподалік с. Дубівка Бердичівського району, Житомирської області, на території Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, із забороною права володіння, користування та розпорядження незібраним врожаєм (посівом) сільськогосподарських рослин соняшника та сої, оскільки незастосування такої заборони може призвести до приховування, знищення, використання, відчуження майна.

В обґрунтування клопотання вказує, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000237 від 05.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 05.06.2024 Бердичівським РВП ГУНП в Житомирській області отримано інформацію про те, що на території с. Дубівка Бердичівського району, Житомирської області невстановлені особи самовільно зайняли та здійснюють обробіток земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0036 площею 20,4554 га, чим завдано значної шкоди її законному власнику - Семенівській сільській раді.

Крім того, 16.07.2024 до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло депутатське звернення Народного депутата України О.Кузнецова про вчинення посадовими особами Семенівської сільської ради неправомірних дій, пов`язаних із незаконним використанням в господарській діяльності ПСП "ПОЛІССЯ-С" та ФГ "ВОЛОДИМИР-Б" земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами :03:000:0035, :03:000:0032, розташованих за межами АДРЕСА_1 , без належного оформлення договорів оренди земель, внаслідок чого бюджет громади не отримує відповідних надходжень за користування підприємствами земельними ділянками.

В ході огляду земельних ділянок 21.06.2024 та 26.07.2024 за участю працівника ГУ Держгеокадастру у Житомирській області та сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , встановлено, що у невстановлений слідством день та час невстановленими особами, шляхом обробітку та посіву сільськогосподарських культур, здійснено самовільне зайняття земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами :03:000:0036 (площею 20,4554 га) та :03:000:0035 (площею 24,7259 га), що належать Семенівській сільській раді Бердичівського району та прибережно захисної смуги річки Горбатка площею 2,0378 га, розташованої біля земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0035.

При цьому, на час проведення огляду 26.07.2024 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0035 зафіксовано факт збору врожаю зернових культур, а на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0036 - наявність ростучих сільськогосподарських рослин соняшника та сої (незібраний врожай).

Таким чином, в ході розслідування встановлено, що невстановленою особою (особами), самовільно, без наявності цивільно-правових договорів на право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0036, здійснено обробіток земельної ділянки площею 20,4554 га та посів на ній сільськогосподарських культур соняшника та сої з метою зібрання врожаю та отримання прибутку, чим територіальній громаді Семенівської сільської ради заподіюється матеріальна шкода внаслідок безоплатного користування комунальною землею.

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, розмір заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0036 може становити 705198,50 грн., земельної ділянки :03:000:0035 - 852423,68 грн.

Допитаний в якості свідка староста Красівського старостинського округу Семенівської ОТГ ОСОБА_5 повідомив, що вищевказані земельні ділянки перебувають у комунальній власності, зареєстровані за Семенівською ОТГ, в оренду не передавались та обробляються невідомою особою без наявності законних підстав.

Проведеними слідчими діями встановити особу (осіб), які незаконно обробляють зазначені земельні ділянки та вирощують врожай, на даний час не представилося можливим.

Безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею, а предметом даного кримінального правопорушення є земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0036 та :03:000:0035, як об`єкт права власності.

Зазначені вище земельні ділянки разом із незаконно засадженими сільськогосподарськими рослинами соняшника та сої на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0036, являються речовими доказами.

У ході розслідування встановлено, що невстановленою особою станом на 26.07.2024 зібрано врожай зернових культур із самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0035, яка розташована поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0036, а тому є достатньо підстав вважати, що відсутність заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно, призведе до збору невстановленою слідством особою врожаю соняшника та сої із самовільно зайнятої земельної ділянки та подальшого його приховування, знищення чи відчуження.

Крім того, з метою забезпечення збереження речових доказів, можливості проведення товарознавчої експертизи із незібраним врожаєм соняшника та сої, відшкодування заподіяної майнової шкоди територіальній громаді Семенівської сільської ради внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на незібраний врожай (посів) соняшника та сої без права володіння, користування чи розпоряджатися власника чи користувача посіву сільськогосподарських рослин соняшника та сої, оскільки незастосування такої заборони може призвести до його втрати, знищення чи відчуження.

ІІ. Процедура та позиція учасників справи

В судове засідання слідчий не з`явився. Слідчий у поданому клопотанні просив розглянути клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Виходячи з беззастережних приписів, що містить ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, в тому числі, власника майна.

Частиною 2 статті 172 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, зокрема, необхідність такого арешту.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000237 від 05.06.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України: «05.06.2024 року Бердичівським РВП ГУНП в Житомирській області отримано інформацію про те, що на території с. Дубівка Бердичівського району, Житомирської області невстановлені особи самовільно зайняли та здійснюють обробіток земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0036 площею 20,4554 га, чим завдано значної шкоди її законному власнику - Семенівській сільській раді.

Також, 16.07.2024 до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло депутатське звернення Народного депутата України ОСОБА_6 про вчинення посадовими особами Семенівської сільської ради неправомірних дій, пов`язаних із незаконним використанням в господарській діяльності ПСП "ПОЛІССЯ-С'' та ФГ "ВОЛОДИМИР-Б" земельних ділянок комунальної власності, розташованих за межами АДРЕСА_1 , без належного оформлення договорів оренди земель, внаслідок чого бюджет громади не отримує відповідних надходжень за користування підприємствами земельними ділянками. Внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0036 (площею 20,4554 га) та :03:000:0035 (площею 24,7259 га) заподіяно матеріальної шкоди на суму понад 350500 грн.»

В клопотанні слідчий просить накласти арешт із забороною права володіння, користування та розпорядження незібраним врожаєм (посівом) сільськогосподарських рослин соняшника та сої на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0036 площею 20,4554 га, що розташована неподалік с. Дубівка Бердичівського району, Житомирської області, на території Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, зазначивши, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Досліджуючи фактичні обставини справи слідчий суддя, виходить із наступного.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

У справі «Новоселецький проти України» Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Враховуючи наведене, та дослідивши надані стороною обвинувачення докази по даному клопотанню, слідчий суддя зазначає, що з матеріалів провадження не можна встановити достатньо підстав , щоб вважати майно, вказане у клопотанні дізнавача, таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Лише факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом переліку майна, вказаного у клопотанні, не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Таким чином, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений у тому, що подані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Отже, клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, та не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. При цьому, зазначені обставини підлягають не тільки зазначенню в клопотанні, а й обов`язковому доведенню слідчим, дізнавачем, прокурором при судовому розгляді клопотання та мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.

Так, об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування.

З викладеного слідує, що сільськогосподарська культура, яка вирощена на певній земельній ділянці, виходить за межі об`єкту, предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя звертає увагу, що незібраний врожай соняшника та сої, тобто не встановлено його вагу, вартість, із забороною розпоряджатися майном та використовувати його, не зможе бути використаний як доказ у кримінальному проваджені, також зі спливом незначного часу стане непридатним для використання, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Досліджуючи фактичні обставини справи слідчий суддя, керуючись вимогами ст.ст. 2, 7 КПК України, правовими висновками ЄСПЛ та приписами ЄКПЛ щодо дотримання принципу верховенства права, не встановив достатніх та вагомих підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування, та дійшов висновку, що клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, та не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з незібраного врожаю соняшника та сої, не встановлено його вагу, вартість, що у разі заборони розпорядження та використовувати його, не надасть можливості використати його як доказ у кримінальному проваджені, та зі спливом незначного часу насіння соняшника та соя стане непридатним для використання, чим не буде дотримано мети накладення арешту.

Так, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 197-1 КК України настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. При цьому шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Слідчим суддею встановлено, що відсутні докази на підтвердження завдання значної шкоди законному володільцю або власнику земельної ділянки.

Крім того, за змістом статті 100 КПК України сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні. Отже, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження № 0000237 від 05.06.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, відмовити.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7