Провадження № 11-сс/824/6423/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року та 24 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, повернуто заявниці.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого, а її скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - повернуто.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яка викладена російською мовою.

Вивчивши апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 2 ст. 14 вищевказаного закону також передбачено, що у судах України судочинство проводиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

У ч. 1 ст. 29 КПК України теж зазначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слід звернути увагу також на те, що у постанові від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду відступила від висновків судових палат Касаційного кримінального суду Верховного Суду, які зазначали про те, що повернення апеляційної скарги, складеної недержавною мовою, є порушенням принципу доступу до правосуддя, та зазначила нову правову позицію, згідно з якою скарги, в тому числі апеляційні скарги, мають бути викладені державною мовою або в перекладі на державну мову.

Відтак у вищевказаній постанові зазначено, що передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на оскарження судових рішень в апеляційній (касаційній) інстанції, підозрюваний, обвинувачений чи засуджений вправі звертатися до перекладачів по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд суду. Тоді як процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

До того ж, до прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача. Тоді як учасники провадження, які потребують послуг перекладача, якщо він не був залучений, можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401.

Разом з цим, ст. 396 КПК України визначено вичерпний перелік вимог, які пред`являються до апеляційної скарги, яка має бути подана в письмовій формі.

Так, в апеляційній скарзі зазначаються: найменування суду апеляційної інстанції; прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; перелік матеріалів, які додаються.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга ОСОБА_3 має бути викладена українською мовою або в перекладі на державну мову задля перевірки її змісту на відповідність вимогам ст. 396 КПК України.

За таких обставин, якщо апеляційна скарга складена не українською мовою, апеляційний суд, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження чи призначення судового засідання щодо розгляду скарги, поданої у порядку статей 422, 422-1 КПКУкраїни, не зобов`язаний самостійно залучати перекладача у провадженні для перекладу поданої на його розгляд скарги. За цих обставин забезпечення рівності прав осіб у судовому процесі за мовною ознакою і гарантування права на користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника провадження) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Також відповідно до вищевказаної постанови, якщо апеляційна скарга, подана в порядку статей 422, 422-1 КПК України, складена іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України до такої скарги не застосовуються. У цьому разі суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала.

Вищевказане зумовлене тим, що чинним КПК України передбачені особливості апеляційної перевірки ухвал як слідчих суддів, так і ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зокрема, спрощений порядок подачі апеляційної скарги, обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги, невідкладність у вирішенні питань про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб, що унеможливлює прийняття такого рішення щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді та суду.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до положень глави 31 КПК України, апеляційна скарга подається на судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі, окрім іншого, зазначається судове рішення, яке оскаржується, що виключає можливість подання однієї апеляційної скарги на два судових рішення одночасно.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу одразу дві ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва, а саме, ухвалу від 04.06.2024 (слідчий суддя ОСОБА_1 ) та ухвалу від 24.07.2024 (слідчий суддя ОСОБА_4 ).

При цьому, по відношенню до обох судових рішень, на які подана одна апеляційна скарга існує необхідність застосування різних за своєю правовою природою наслідків, передбачених КПК України.

Наведене додатково вказує на те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 подана з порушенням вимог Закону, що унеможливлює розгляд апеляційної скарги, у зв`язку з чим існує необхідність подання окремих апеляційних скарг на кожне судове рішення, яке оскаржується.

При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 399 КПК України, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного зверненнядо суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. 399 КПК України,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року та 24 липня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_2