КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 липня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Бердянськ Запорізької обл., громадянина України, народного депутата України ІХ скликання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 ( у редакції Закону № 1689-VIIвід 07.10.2014) КК України, -

за участю: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 24 травня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 або визначити розмір застави в межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вважає підозру необґрунтованою, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Також, долучені до клопотання матеріали не підтверджують зазначені у клопотанні обставини, відсутні копії постанов слідчого щодо призначення у провадженні експертиз.

Крім того, твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є надуманими.

Зауважує, що ОСОБА_6 є інвалідом другої групи, який має хронічні захворювання та потребує постійного нагляду лікарів, а в умовах тримання під вартою необхідність проведення належного медичного огляду відсутня.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 є народним депутатом України, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації на території України, самостійно прибув на розгляд клопотання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 квітня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000425, за підозрою ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 ( у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014)КК України.

24 липня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 ( у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) КК України.

05 квітня 2024 року слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 50 днів, тобто до 24 травня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 ( у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатніми для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінують підозрюваному є особливо тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15-ти років, з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, ОСОБА_6 володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 має паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 виданий 02.11.2007 управлінням Федеральної міграційної служби по Рязанській області, адреса реєстрації в РФ: АДРЕСА_2 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин в інтересах Російської Федерації з метою завдання шкоди Україні, тому представники РФ можуть йому надати прихисток на території держави-агресора. Ураховуючи допомогу підозрюваного для досягнення військово-політичних цілей РФ тому існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 має намір втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у тому числі на територію держави-агресора, що створить перешкоду для подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під час розслідування отримано докази про те, що ОСОБА_6 29.12.2022 безперешкодно перетнув державний кордон Росії та з вересня до листопада 2022 року перебував на території тимчасово окупованої АР Крим.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 маючи свободу дій та впливові політичні зв`язки в тому числі з тими, хто перебуває на території тимчасово окупованого м. Бердянськ, може повідомляти їм відомості, які стали йому відомі в ході слідчих дій у даному провадженні, а також інші важливі відомості, може надати вказівку знищити, спотворити або сховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що створить перешкоду для подальшого викриття фактів злочинної діяльності ОСОБА_6 , а також встановлення інших осіб, з метою притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 маючи авторитет серед співробітників підконтрольних йому підприємств, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ураховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України: шляхом переходу на бік ворога в умовах воєнного стану, а також те, що він підтримує відносини з особами, які перебувають на території держави-агресора та які пообіцяли йому захист, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення інших кримінальних правопорушень стосовно свідків з метою впливу на них або продовжити свою злочинну діяльність.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Слідчим суддею відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України у кримінальному провадженні не визначено розмір застави, з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 ( у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) КК УкраїниУкраїни.

Посилання захисника на необгрунтованність підозри, колегія суддів вважає непереконливими. При цьому, варто зазначити, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного

Доводи апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 27 лютого 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до Святошинського районного суду для розгляду його по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/15302/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження 11сс/824/3244/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК