Провадження № 1-кс/344/7229/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000347 від 24.05.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що в провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження за №0000347, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 24травня 2024 року, за визначеною кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж 2014-2023 років ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі.

12 березня 2019 року ОСОБА_6 набула у особисту приватну власність об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , яку їй подарувала її сестра - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 19 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хмельницького району реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 5, свідоцтво про одруження 1-БВ № 117216 розірвано.

30.08.2024 ОСОБА_5 при укладенні нового шлюбу з ОСОБА_8 змінив своє прізвище на ОСОБА_9 .

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався упродовж 2022-2024 років. Зокрема Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX ? строк дії воєнного стану продовжено до 12.08.2024.

В один із днів в кінці квітня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) раніше судимий за вчинення особливо тяжких злочинів ОСОБА_10 , розуміючи, що квартира АДРЕСА_1 , згідно вимог ст. 57 Сімейного кодексу України є особистою приватною власністю його колишньої дружини ОСОБА_6 , вирішив заволодіти таким чужим майном у незаконний спосіб, шляхом його вимагання, та обернути його на свою користь.

10 травня 2024 року близько 16 год 40 хв ОСОБА_10 прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, в умовах воєнного стану, незаконно, з погрозою насильства над останньою, висунув потерпілій незаконну вимогу про передачу йому чужого майна та права на майно, а саме: квартири АДРЕСА_3 , ринковою вартістю 1 507 783 грн.

При цьому, у зв`язку із відмовою ОСОБА_6 здійснювати перереєстрацію належної їй на праві особистої приватної власності квартири, ОСОБА_10 під час вимагання застосував до неї фізичне насильство у вигляді побоїв, а саме: викручував руки, душив, наніс п`ять ударів руками в область голови, та два удари ногою в область кінцівок потерпілої, а також погрожував вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, зокрема облити обличчя кислотою та спалити її у помешканні.

Вчинення указаних протизаконних дій по відношенню до ОСОБА_6 . ОСОБА_10 припинив лише після усної згоди потерпілої перереєструвати квартиру АДРЕСА_1 , на нього. При цьому, така згода надана потерпілою у результаті існування реальної загрози її життю та здоров`ю, оскільки ОСОБА_10 був раніше судимий за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, а тому погрози останнього ОСОБА_6 сприймала за правдиві.

Однак, у подальшому обдумавши протизаконні дії свого колишнього чоловіка потерпіла ОСОБА_6 вирішила не відчужувати належну їй квартиру на користь ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернулась до правоохоронних органів та повідомила про факт незаконного вимагання її майна ОСОБА_10 .

Проте ОСОБА_10 не припинив своїх протизаконних дій та упродовж червня 2024 року під час зустрічей та телефонних розмов з ОСОБА_6 , продовжив вимагати передачі йому у власність нерухомого майна останньої, а саме квартири АДРЕСА_3 , висловлюючи неодноразові погрози насильства над потерпілою, пошкодження та знищення належного їй майна, заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень або вбивства.

Зокрема продовжуючи вчинення свого злочинного діяння, 24 червня 2024 року у період часу близько з 12 год 45 хв до 13 год 10 хв ОСОБА_10 , перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з погрозою застосування насильства щодо ОСОБА_6 та знищення або пошкодження її майна, вимагав негайної передачі йому у власність квартири АДРЕСА_3 та зажадав документи, що засвідчують право власності на указане майно. Після відмови ОСОБА_6 надати такі документи про право власності ОСОБА_10 знову застосував до потерпілої фізичне насильство, а саме почавтягати її за волосся, виражатися нецензурною лексикою та відібрав її мобільний телефон. При цьому, ОСОБА_6 боячись за своє життя та здоров`я, намагалась залишити приміщення квартири, однак ОСОБА_10 схопив її за руки, вкусив у ділянку спини та силою затягнув до кімнати квартири, де продовжив тягати потерпілу за волосся.

При цьому в указаний період часу ОСОБА_10 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою залякати потерпілу та схилити її до передачі у власність квартири АДРЕСА_1 , знищив та пошкодив майно, яке перебувало у зазначеній квартирі, а саме розбив дзеркало, вазу з квітами, пилосос, монітор марки «Samsung», окуляри, дві фото рамки.

У свою чергу ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою подальшого запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, сприйнявши вимагання останнього як реальні та з метою збереження свого життя, здоров`я та майна надала згоду на відчуження на його користь належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_3 , написавши під примусом нападника відповідну письмову розписку.

Наступного дня, 25.06.2024 у період часу з 09 год 20 хв до 12 год 00 хв ОСОБА_10 , знову прийшов за місцем проживання ОСОБА_6 та перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , продовжив свої умисні злочинні дії по вимаганню чужого майна - квартири АДРЕСА_3 , яка перебувала в особистій приватній власності останньої. Зокрема у зв`язку із зволіканням ОСОБА_6 у передачі цього майна, він знову звернувся до неї з незаконними вимогами щодо негайного надання у його розпорядження документів на даний об`єкт нерухомості, а після відмови потерпілої віддати такі документи, застосував до неї фізичне насильство, а саме незаконно забороняв їй залишати житло, тягав ОСОБА_6 за волосся та наніс їй один удар рукою в область голови, у зв`язку із чим остання відчула сильний фізичний біль.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( НОМЕР_1 ), являється власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 .

Санкція злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі.

З метою забезпечення арешту майна в судове засідання власник майна не викликався, що не суперечить положенню до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 02 жовтня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( НОМЕР_1 ), являється власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 .

Санкція злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення конфіскації майна.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( НОМЕР_1 ), а саме на 1/3 частки власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 із забороною права на відчуження та розпорядження даним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1