УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. Справа № 596/619/24

Провадження № 1-в/596/55/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Гусятин подання начальника Чортківського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області майора внутрішньої служби ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно

відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Троїцьке, Нанайського району, Хабаровського краю, РФ, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої, засудженої вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.05.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України до покарання з застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Гусятинського районного суду Тернопільської області надійшло подання начальника Чортківського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області майора внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення засудженої ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_6 діяння.

Представник Чортківського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області майор внутрішньої служби ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримала.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення вказаного подання.

Засуджена ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, хоча про місце та час розгляду подання повідомлялась судом належним чином. 15.10.2024 через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі. Подання представника органу з питань пробації підтримує в повному обсязі.

На підставі ст. 539 КПК України суд з врахуванням позиції учасників судового засідання, вважав за можливе продовжити розгляд подання у відсутності засудженої ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX(далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно приписів п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як встановлено, вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.05.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України до покарання з застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, визнаного вироком Гусятинського районного суду від 15.05.2024 доведеним, спрямованість шахрайських дій ОСОБА_6 була направлена на незаконне заволодіння коштів Товариства Червоного Хреста України, які їй нараховано та виплачено як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, які вчинялись щомісячно, шляхом написання заяв, в яких остання зазначала неправдиві відомості. Тобто, кожний з епізодів шахрайських дій ОСОБА_6 (відомості про кожен з яких вносились до ЄРДР), має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникав щоразу перед вчиненням окремого епізоду злочинних дій. Обвинувачення не містить даних, що дії ОСОБА_6 охоплювались єдиним злочинним наміром, що охоплював заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені нею діяння. Тому, дії ОСОБА_6 мали характер повторності (повторність тотожних злочинів) й кваліфіковані за ч.1 ст.190 та за ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності.

З врахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 вчинявся продовжуваний злочин, який складався з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Як слідує із вироку суду, вартість коштів Товариства Червоного Хреста України, які нараховано та виплачено засудженій і якими незаконно заволоділа ОСОБА_6 по кожному з епізодів шахрайських дій (04.04.2023 780 грн, 03.05.2023 443,10 грн., 04.06.2023 457,87 грн., 04.07.2023 443,10 грн., 04.07.2023 457,87 грн, 05.09.2023 457,87 грн, 04.10.2023 443,10 грн, 02.11.2023 457,87 грн.) є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на дату вчинення кримінального правопорушення, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму, що станом на 2023 рік становить 2684 грн.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України, для негайного звільнення засудженої ОСОБА_6 від призначеного судом покарання за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком (ч. 2 ст. 74 КК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Чортківського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області майора внутрішньої служби ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства, задовольнити.

Привести вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.05.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_6 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , від призначеного вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.05.2024 (справа№596/619/24) покарання, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7