Дата документу 23.09.2024 Справа № 333/7465/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7465/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/612/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2024 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 121120 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

27 серпня 2024 року приблизно о 15 годині 54 хвилин ОСОБА_7 , маючи прямий умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, за попередньої змовою з ОСОБА_11 , прибули до магазина «АТБ - Маркет», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на парковці, розташованій на перехресті вулиць Космічна та Олександра Говорухи в м. Запоріжжя виявили припаркований автомобіль «АУДІ 81», 1985 року випуску, з реєстраційними номерами НОМЕР_1 НА.

Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньої змовою між собою, з корисливих мотивів та заздалегідь розробленим планом, завчасно розподіливши ролі між собою, згідно якого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 через незачинені водійські двері зазначеного автомобіля, проникли до салону автомобіля, де намагалися привести в дію двигун, однак не привели з причин, які не залежать від їх волі.

Не зупиняючись на досягнутому, співучасники вирішили залучити для досягнення свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом - ОСОБА_12 , якого ввели в оману стосовно набуття права власності на автомобіль «АУДІ 81», 1985 року випуску, з реєстраційними номерами НОМЕР_1 НА та запропонували останньому придбати даний автомобіль, запевнивши останнього в наявності необхідних документів, які підтверджують право власності, крім того домовились з ОСОБА_13 , що останній за допомогою належного йому автомобіля «Опель Омега Караван», з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , здійснить буксировку вищевказаного автомобіля від місця паркування до місце подальшого його зберігання.

27 серпня 2024 року приблизно о 16 години 53 хвилин ОСОБА_11 , реалізуючи сумісний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньої змовою з ОСОБА_7 закріпив один кінець буксирного тросу до автомобіля «АУДІ 81», 1985 року випуску, з реєстраційними номерами НОМЕР_1 НА, а інший кінець тросу до автомобіля «Опель Омега Караван», з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , після чого сів в салон автомобіля «АУДІ 81», 1985 року випуску, з реєстраційними номерами НОМЕР_1 НА під керуванням ОСОБА_7 , який зняв автомобіль з ручного гальма та ввімкнув нейтральну швидкість на коробці передач швидкості, внаслідок чого даний автомобіль розпочав рух, отримавши можливість керувати автомобілем, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 покинули на ньому місце вчинення злочину, тим самим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом спричинивши потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 30000 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

28 серпня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001280 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 8).

28 серпня 2024 року о 7 год. 47 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 112-115).

28 серпня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 124-125).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює вантажником на будівництві, має батька інваліда, вину своє визнає.

Крім того вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку із тим, що він визнає своє правопорушення та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Звертає увагу на те, що свідки даного кримінального провадження вже допитані судом, а ризик впливу на інших учасників кримінального провадження відсутній та виглядає як припущення прокурора.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу без доповнень та просили її задовольнити. Захисник також вказав, що шкоду потерпілому повністю відшкодовано, тому відсутні підстави

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що кримінальне провадження не закрито, ч. 2 ст. 289 КК України не відноситься до кримінальних проваджень приватного обвинувачення, а тому відшкодування шкоди потерпілому в даному випадку не є підставою для закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегія суддів, цілком підтвердженим є також і ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи те, що досудове розслідування на теперішній час триває і додаткові відомості щодо обставин вчинення злочину ще встановлюються, а для його завершення органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, який ґрунтується на зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, спричинених притягненням його до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 може здійснювати на вказаних осіб певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

На існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив дії, за які на цей час обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, не працює, суспільно - корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності неспроможними.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнає та має батька, який є інвалідом, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли б у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2024 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 121120 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4