Справа № 134/2033/24
Провадження № 1-в/134/190/2024
УХВАЛА

іменем України

26 листопада 2024 рокуселище Крижопіль Вінницької області

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування до нього Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання від ОСОБА_4 про звільнення його від покарання на підставі ст. 74 КК України та відповідно до положень ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

У клопотанні ОСОБА_4 просить привести вирок у відповідність у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, надав заяву про розгляд його клопотання без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п п. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2016 року складає 1378 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2016 році становила 689 грн. 00 коп. (1378 грн. : 50% = 689 грн. 00 коп.).

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 689 х2=1378 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)» відповідно до вироку Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2022 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК до 3 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.01.2018 року до покарання, призначеного за новим вироком, перевівши громадські роботи в обмеження волі, у виді обмеження волі на строк 3 роки 15 днів, а також зараховано йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.03.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 19.12.2016 року здійснив крадіжку та завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 325 грн. 00 коп., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1378 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.01.2018 року завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_4 ч.2 ст. 74 КК України та у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнити засудженого від призначеного покарання в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання згідно вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.01.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України, призначеного вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.10.2022 року, у виді обмеження волі строком на 3 роки 15 днів, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.10.2022 року посилання на ч. 1 ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Могилів-Подільського міськрайонного Вінницької області від 31.10.2022 року за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя