В И Р О К

Іменем України

№ 610/1783/24 № 1-кп/610/141/2024
м. Балаклія31 липня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с-ща Лоцкіне Баштанського району Миколаївської області; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з професійно-технічною освітою; одруженого, має на утриманні дитину 2014 р.н.; офіційно не працевлаштованого; рнокпп НОМЕР_1 ; в силу ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введений та неодноразово продовжувався воєнний стан, зокрема, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564?IX, до 05.30 14.05.2024.

В умовах воєнного стану, в кінці лютого 2024 року, у вечірній час, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 з корисливого мотиву і мети незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через вікно проник до житлового будинку, звідки умисно, таємно викрав належний ОСОБА_5 двигун мотоцикла вартістю 2250 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю і підтвердив факт його вчинення при обставинах, викладених у даному вироку.

Під час допиту в суді обвинувачений пояснив, що через вікно проник у сусідський житловий будинок, де з мотоциклу зняв та викрав двигун, переніс його додому, де він і був вилучений поліцією.

Потерпіла просила судовий розгляд провести за її відсутності, надала згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, клопотання задоволено (а.с. 15).

Виконавши вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження події інкримінованого кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

ч. 4 ст. 185 КК України як

таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведений лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений: в силу ст. 89 КК України судимості не має; за місцем проживання характеризується посередньо; не перебуває на обліках у нарколога, психіатра, органі з питань пробації; одружений, має на утриманні дитину 2014 р.н..

Згідно досудової доповіді органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінюються як високі.

Під час досудового розслідування обвинувачений винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, що свідчить про надання допомоги у встановленні обставин справи, що на підставі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання.

Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Тобто суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає надання особою допомоги у встановленні таких обставин справи, які невідомі органу досудового розслідування.

Натомість таких невідомих обставин обвинувачений не повідомив, всі докази на підтвердження вини були отримані без його жодних активних дій для розкриття кримінального правопорушення, окрім тих відомостей, які були отримані під час проведення слідчих дій, обвинувачений не повідомив жодних інших відомостей.

За усталеною правозастосовною практикою щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї протиправної поведінки. Йому притаманне не просто формальне визнання винуватим тих обставин, які ставляться в провину, та своєї винуватості, а дійсне засудження свого вчинку, готовність змінити спосіб життя і не вчиняти нових правопорушень, яке характеризує поведінку винуватого з позицій її внутрішньої переорієнтації, критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і це має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об'єктивно підтверджують щире каяття особи. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак матеріали справи таких даних не містять і судовим розглядом вони також не встановлені, зазначення обвинуваченим про його щире каяття таким не є, носить формальний вигляд, кінцевою метою є сподівання на пом'якшення покарання у такий спосіб.

Визначаючи вид та розмір покарання суд також виходить з того, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин у складний для країни та людей особливий період боротьби за виживання в умовах воєнного стану на деокупованій території, раніше вже 2 рази притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК та ч. 4 ст. 295 КК відповідно, двічі реально відбував покарання у виді позбавлення волі, внаслідок чого має вже значний злочинний досвід, крайній раз від відбування покарання був звільнений умовно-достроково (підставою для чого є переконання адміністрації ВК і суду у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення), однак продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, з явкою з повинною обвинувачений до поліції не з'являвся, був викритий у вчиненні злочину.

Одночасно враховує конструктивну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді, сприяння кримінальному провадженню, його визнавальні показання також покладені в основу обвинувачення, потерпіла не наполягала на суворому покаранні, завдана потерпілій злочином майнова шкода повністю відшкодована шляхом повернення їй предмету, цивільний позов вона не пред`являла, претензій до обвинуваченого він не має, попереднє покарання обвинувачений відбув ще у 2012 році, в силу закону вважається таким, що вчинив кримінальне правопорушення вперше, вчинив лише 1 епізод крадіжки, має на утриманні неповнолітню дочку 10 років.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання його необхідно призначити у мінімальному розмірі санкції, враховуючи саму тяжкість передбаченого законом мінімального покарання, при застосуванні ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак на максимальний термін, і покладанням обов`язків, давши йому ще один шанс на виправлення.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, будуть враховані інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Тримання обвинуваченого в умовах тривалої ізоляції від суспільства за таких обставин є надмірним та невиправданим.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369-378 КПК України,

у х в а л и в:

1.ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання 5 років позбавлення волі.

2.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3.У відповідності до ст. 76 КК України зобов 'язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4.Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 31.07.2024.

5.Після набрання вироком законної сили речові докази: двигун мотоцикла, що переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 їй повернути.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1