Провадження №11-кп/824/3036/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, громадянина України, офіційно не одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого на посаді кур`єра "Glovo" ФОП " ОСОБА_7 ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 20.11.2021, близько 20.00 год. інспектор управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції взводу № 1 роти № 5, батальйону № 1, полку № 1, лейтенант поліції ОСОБА_9 , спільно з т.в.о. командира управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції взводу № 2, роти № 5, батальйону № 1, полку №1, лейтенантом поліції ОСОБА_10 , заступив на патрулювання Святошинського району у місті Києві у складі екіпажу "ІНФОРМАЦІЯ_2" на службовому автомобілі "Skoda Rapid", номерний знак НОМЕР_1 .

Цього ж дня, близько 21.10 год. під час несення служби та вільного патрулювання Святошинського району у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Петрицького, 11, було помічено транспортний засіб, а саме: мопед "YAMAHA", ідентифікаційний номер " НОМЕР_2 ", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який порушив пункт 8.4.В. Правил дорожнього руху України, а саме дорожній знак 3.21 "В`їзд заборонено". У зв`язку з чим, згідно ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху України, працівники управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рухаючись на службовому автомобілі "Skoda Rapid", номерний знак НОМЕР_1 , почали переслідувати даний транспортний засіб з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору з метою спонукання водія мопеду "YAMAHA виконати вимоги пункту 3.2. Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху України» відповідно до якої, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Проте, водій мопеду "YAMAHA", ідентифікаційний номер " НОМЕР_2 ", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ніяким чином не відреагував та продовжив рух, заїхавши у подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де з метою уникнення від переслідування поліцейського автомобіля, проїхав через пішохідну тротуарну доріжку, зупинив даний транспортний засіб біля одноповерхової адміністративної будівлі, яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_3 . У зв`язку з цим, працівниками управління патрульної поліції у місті Києві ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , було прийнято рішення продовжити переслідування даного транспортного засобу в пішому порядку та, рухаючись за даним транспортним засобом не втрачаючи його з поля зору, ОСОБА_9 було виявлено даний транспортний засіб поблизу одноповерхової адміністративної будівлі за вище вказаною адресою. Після чого, працівники поліції перебуваючи у форменому одязі, підійшли до мопеду "YAMAHA", під керуванням ОСОБА_7 та представившись працівниками поліції попрохали останнього пред`явити посвідчення водія та документи на даний транспортний засіб, діючи відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо- транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Будучи агресивно налаштованим по відношенню до працівників патрульної поліції, усвідомлюючи, що поліцейські одягнені у формений одяг та виконують свої службові обов`язки, з метою перешкоджанні законній діяльності працівників поліції, на ґрунті зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів та з метою уникнення відповідальності за порушення ПДР, ОСОБА_7 почав висловлюватись в бік ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , образливими та нецензурними словами, які принижують честь та гідність поліцейського. При цьому, законні вимоги працівників поліції, щодо надання посвідчення водія та документів на даний транспортний засіб не виконав, у зв`язку з чим поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запросили ОСОБА_7 підійти до службового автомобіля та проїхати до управління поліції для встановлення особи відповідно до вимог ст. 260 КУпАП та ст. 42-45 Закону України «Про Національну поліцію».

Далі, працівники поліції разом з ОСОБА_7 прослідували до службового автомобіля, який знаходився поблизу під`їзду АДРЕСА_4 . Проте ОСОБА_7 відмовився сідати в службовий автомобіль та продовжив висловлюватися нецензурно та образливо в бік поліцейських, умисно не виконуючи законних вимог працівників поліції надати документи, що підтверджують особу та право керування транспортним засобом, на що поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неодноразово попередили ОСОБА_7 про застосування по відношенню до нього фізичної сили та спеціальних засобів в разі невиконання законних вимог та повідомивши, що стосовно нього здійснюється затримання за порушення Правил дорожнього руху. Близько 21.30 год. на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підійшовши впритул до ОСОБА_7 , намагалися посадити останнього в службовий автомобіль, проте ОСОБА_7 розпочав чинити фізичний опір, вдаривши ногою поліцейського ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, працівниками поліції було прийнято рішення про застосування стосовно нього спеціального засобу - кайданки в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію». З цією метою, поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повалили ОСОБА_7 на землю та взяли його за руку, щоб одягнути спеціальний засіб - кайданки, проте останній розуміючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, вчинив йому опір, тримаючи другу руку під тулубом так, щоб працівники поліції не могли вдягнути кайданки, продовжуючи ображати працівників поліції образливими словами. На зауваження працівників поліції не чинити фізичний опір під час затримання ОСОБА_7 не реагував. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , знаходячись на асфальтній поверхні біля ОСОБА_9 під час затримання, здійснив укус п`ятого пальця правої кисті останнього, в результаті чого заподіяв йому: укушену рану з гематомою в проекції дистальної фаланги 5-го пальця правої кисті, яка за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вдалось затримати ОСОБА_7 разом із іншими працівниками поліції, які приїхали на допомогу та застосувати до нього спеціальний засіб - кайданки.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст.342 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.2 ст.345 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20.11.2021 р. по 22.11.2021р. Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 7026 (сім тисяч двадцять шість) грн. на користь держави. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва скасувати та направити матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не згодний та вважає його надто суворим. Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було допитано жодного свідка з боку обвинуваченого. Крім того виходячи із показання потерпілого ОСОБА_12 , то останній вказав, що погано пам`ятає подію та просив не карати обвинуваченого суворо, а обійтись лише штрафом. До того ж, показання свідка, який є колегою потерпілого дуже відрізнялись. Також, в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що обвинувачений перебував на лікуванні в психіатричній клініці ім. Павлова з діагнозом тяжкої депресії з панічними атаками. Тому на момент події обвинувачений мав пригнічений моральний та фізичний стан.

В свою чергу, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2024 та направити матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржуваний вирок Святошинського районного суду м. Києва не відповідає вимогам Закону з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам кримінального провадження.

Так, судом першої інстанції належним чином не досліджено відеозаписи та не здійснено допит всіх свідків, які були безпосередніми очевидцями події. При цьому, судом не надано оцінки характеристикам позитивного змісту, у зв`язку з чим призначено ОСОБА_7 занадто суворе покарання.

До того ж, судом першої інстанції не були дотримані вимоги кримінального законодавства, і як прийняте незаконне та необгрунтоване рішення суду, із очевидним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого.

Крім того, судом першої інстанції було проведено допит лише одного свідка - працівника патрульної поліції ОСОБА_10 , який був учасником події затримання, тому сторона захисту вважає дані свідчення не спроможними. Інші свідки події не були допитані взагалі; хоча на місці події, як вбачається з відео були присутніми досить багато людей.

Звертає увагу, що судом першої інстанції повністю проігноровано позитивні характерезуючі обставини у обвинуваченого: наявність міцних соціальних зав`язків; перебування у обвинуваченого на утриманні двох дітей: один з яких є малолітнім; має постійне місце роботи; позитивну характеристику від оточуючих; а також що в період коли сталася подія проходив лікування після виходу з депресивного стану. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги твердження ОСОБА_7 , висловлені ним у судових дебатах та останньому слові, щодо здійснення ним захисту в умовах необхідної оборони проти неправомірних дій працівників поліції.

Відтак, на думку сторони захисту, оскаржуваний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2024 року не відповідає критеріям встановленими ст. 370 КПК України та за наслідками розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.ст. 409, 410, 411, 413 КПК України, оскаржуваний вирок суду повинний бути скасованим з призначенням справи до нового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника і просив їх задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого і просила їх задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

Так, допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України визнав частково та суду показав, що у ті дні, коли відбулась подія, мав депресію, перебував дома під наглядом дружини. Іноді працював та для цього використовував мопед, для якого, на скільки йому було відомо, не потрібні були водійські права. Події відбувались біля його будинку, де він припаркував мопед після роботи. У цей момент до нього підійшли люди у балаклавах, не представились, почали його штовхати, потім сказали, щоб він пройшов з ними. Він відмовлявся, просив повідомити йому хто вони і лише після того, як перехожі сказали йому, що це поліція, пройшов з ними до автомобіля. Потім його намагались посадити в автомобіль, при цьому він попросив викликати інший патруль, оскільки йому було нанесено тілесні ушкодження і ці поліцейські його били. Він попросив дружину викликати поліцію, що вона і зробила. Пояснював, що сяде у інший автомобіль поліції, був дуже нервово збуджений. Його не могли посадити в автомобіль, оскільки у нього був рюкзак «Глово», а крім того він був одягнений у чотири куртки. Також чи ОСОБА_10 чи ОСОБА_9 наступили йому на ноги, йому було неприємно, тому він намагався вивільнити їх, і саме це напевно ОСОБА_13 вважає ударом, хоча бити його не намагався. Коли його заштовхували в машину також вдарився головою. Після цього його намагались повалити, били, давили очі, роздирали руки і обличчя, в тому числі пхали щось у рот. Від болю зціпив зуби і відчув щось у себе в роті, як виявилось це була рука ОСОБА_9 Навмисно його не кусав. Навколо було багато людей, які були свідками цих подій. Також обвинувачений уточнив, що посвідчення водія категорії А не мав, вважає, що для керування мопедом йому вони не були потрібні. При собі документів, які посвідчують особу не мав. Свого імені та прізвища працівникам поліція ОСОБА_14 і ОСОБА_13 не казав. Просив почекати дружину та інший патруль. Коли ОСОБА_9 почав кричати, зуби розімкнув одразу, не пам`ятає щоб тримав довго. Після того як працівники поліції видавлювали йому очі, до лікаря окуліста не звертався. Шкоду не відшкодовував, потерпілий йому не телефонував. Одягнутий був у штани та комбінезон, у чотирьох куртках, на голові був шолом та спортивна шапка, у навушниках слухав музику. Не чув, що працівники поліції його зупиняли, повертався додому. Весь час, протягом цих подій, рюкзак був на спині. Застебнути кайданки у нього за спиною було неможливо, оскільки він спортсмен, займається бодібілдингом, тому руки за спиною завести неможливо, а крім того заважав би і рюкзак. Руки тримав попереду, притиснувши їх до грудей. Просив працівників поліції не ламати йому руки. Ні в алкогольному, ні в наркотичному стані сп`яніння не перебував, вживав антидепресанти, які дозволяють йому керувати транспортним засобом, лікувався від депресії. Зрозумів про те, що це працівники поліції, тоді коли його вивели за будинок на світло. Не представився, оскільки не розумів чому з ним так поводяться, тому недовіряв їм. Вважає, що працівники поліції у тій ситуації перевищували свої повноваження, саме тому так поводився. Не мав свідоцтва про реєстрацію мопеду, оскільки він орендований, мав лише його фото. Керував мопедом «Ямаха» та вважає, що мав право доїхати до свого помешкання, порушивши вимоги дорожнього знаку, оскільки іншого шляху не мав. Визнає свою вину у частині нецензурних висловлювань на адресу поліцейських. Не визнає, що вкусив потерпілого навмисно. Висновки судово медичних експертиз не оспорює. Опір працівникам поліції визнає. Свої дій усвідомлював. Лікувався від депресії.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, вона підтверджується наявними у справі та дослідженими, судом першої інстанції, доказами.

Так, визнаючи доведеним вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, судом в основу обвинувального вироку було покладено, зокрема, показання допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що працює інспектором УПП у м. Києві. Патрулював разом з напарником ОСОБА_10 у Святошинському районі м.Києва. Помітили транспортний засіб - мопед, який порушив вимоги знаку «В`їзд заборонено» та рухався по дорозі з одностороннім рухом. Увімкнули проблискові маячки та подали сигнал про зупинку, але даний транспортний засіб не зупинився та повернув у двір. Далі водій попрямував по дворовій території і виїхав туди, де патрульний автомобіль проїхати не може. Він та його напарник вийшли з автомобіля і попрямували до водія, який об`їхав будинок та зупинився за котельнею. Він особисто чітко бачив куди саме заїхав водій і що це був він. Передав по рації напарнику, де він знаходиться. Водій сидів на мопеді з вимкненим двигуном, мав при собі рюкзак «Глово». Першим до водія підійшов він та запитав його чому той не зупинявся, не реагував на вимогу поліції. У цей час вже підійшов ОСОБА_10 . Вони повідомили, що є працівниками поліції. Водій не надав документи, що посвідчують особу, заперечував, що керував мопедом, а тим більше не виконував вимогу поліції і взагалі повідомив, що не впевнений чи вони працівники поліції, хоча і він і його напарник були у форменому одязі, мали при собі відеореєстратори та зброю, оскільки були на патрулюванні. ОСОБА_10 повідомив обвинуваченому, що у такому разі його буде затримано та запропонував пройти до службового автомобіля. Водій відмовився, до нього було застосовано фізичну силу, знято з мопеда. Біля службового автомобіля водію ще раз роз`яснили суть правопорушення. Обвинувачений себе не називав та не надавав документів для встановлення особи, тому його попередили, що він буде затриманий та доставлений до райвідділу для встановлення особи. Після чого ОСОБА_7 почав поводити себе неадекватно, плюнув у сторону поліцейських, а також намагався нанести удар ногою ОСОБА_10 . ОСОБА_7 повалили на землю та намагались надягнути кайданки, але він пручався, ховав руку, махав ногами, намагаючись завдати ударів. У зв`язку з такою ситуацією були змушені викликати додаткові екіпажі для допомоги. Поки чекали допомогу, йому вдалось схопити ОСОБА_7 за одну руку та надягнути на неї кайданки, поки намагався взяти за другу руку, обвинувачений його вкусив за палець. Коли приїхала допомога, то ОСОБА_7 затримали, а йому викликали швидку. Після медичного огляду його було прооперовано, проте палець досі не функціонує у повній мірі. Потерпілий також уточнив, що переслідували ОСОБА_7 приблизно 100 м по дорозі та 100-150 м у дворовій території. ОСОБА_7 використовував у спілкуванні з ними нецензурні вислови. На попередження обвинувачений не реагував. Затримати ОСОБА_7 та надягнути кайданки намагались приблизно протягом 20 хв. Вважає, що ОСОБА_7 не міг вкусити його випадково, оскільки його рука була на відстані приблизно 30 см. Крім того, обвинувачений не розтискав зуби, а також прокусив тактичну перчатку. Коли їхали за мопедом були увімкнуті проблискові маячки та сирена, не почути їх обвинувачений не міг. Коли підійшли до ОСОБА_7 , то можливо в темряві він міг не бачити їх, але особисто він відразу на його запитання представився працівником поліції, так вчинив і його напарник, який підійшов з увімкненою бодікамерою. Дружина ОСОБА_7 принесла його документи вже після того, як його відвели до службового автомобіля. Вважає, що у тій ситуації переконати обвинуваченого та уникнути конфлікту не було можливо. У спілкуванні з обвинуваченим під час конфлікту працівники поліції також використовували нецензурні слова, вже після того як ОСОБА_7 плюнув на них та намагався вдарити. ОСОБА_7 лежав на спині, одну його руку тримали, а коли намагались дістати іншу, ОСОБА_7 ривком схопив зубами його за палець та тримав. Обвинувачений не розтискав зуби, прокусив перчатку, а руку вдалось дістати лише знявши перчатку, а також затиснувши вухо ОСОБА_7 (застосував болючий прийом). Обвинувачений тримав його руку зубами приблизно 10 секунд. Вирішили зупинити водія мопеда, коли помітили, що він тікає. Затримувати вирішили після того як ОСОБА_7 відмовився представитись, на надав документи, кричав, поводив себе агресивно. На лікування витратив приблизно 90 000 грн, держава не відшкодовувала. Палець не згинається, а також він його не відчуває. Повне відновлення наразі не можливо, оскільки відкушений хрящ та необхідно нарощувати кістку. Щодо покарання, то вважає, що воно можливе без позбавлення волі, а також вважає, що ОСОБА_7 необхідно вибачитись перед ним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює в УПП м.Києва. З обвинуваченим не знайомий. 20.11.2021 перебував на чергуванні у складі екіпажу, що обслуговував Святошинський район м.Києва, разом із ОСОБА_9 . Під час патрулювання виявили порушника, який керував мопедом та здійснив проїзд, всупереч дорожньому знаку про заборону в`їзду. На звукові і світлові сигнали водій не реагував, а продовжив рух далі проїхавши на прибудинкову територію, а потім на тротуар. Оскільки подальше переслідування на автомобілі не було можливим, напарник побіг за мопедом, а він поїхав в об`їзд. Об`їхавши будинок, припаркував авто, вийшов та пішов до напарника, який був поряд з ОСОБА_7 , що сидів на мопеді, який вони намагались зупинити. Обвинуваченому було запропоновано підійти до транспортного засобу поліції, але він поводив себе агресивно, зухвало, провокував бійку. Постійно вимагав пред`явити документи, які йому показували, при цьому встановити його особу було неможливо. ОСОБА_7 попередили, що якщо він не пред`явить документи, то його буде затримано. Він відмовився, тому вони з напарником взяли його за руки та намагались посадити в транспортний засіб. ОСОБА_7 розвернувся та намагався нанести йому удар вище коліна, про що він повідомив напарника. Після цього вони намагались завести обвинуваченому руки за спину для того щоб одягнути кайданки. Обвинувачений чинив супротив, в результаті вони опинились на землі. Він тримав ОСОБА_7 з правого боку за руку, а напарник з лівого боку (напроти нього). Обвинувачений лежав, тримав руки в замку та не давав їх розірвати. В один із моментів ОСОБА_7 потягнувся (ривком) головою та вкусив його напарника за палець та тримав (приблизно хвилину). Напарник кричав і лише після того як ОСОБА_9 застосував до обвинуваченого силу, той відпустив. Від укусу у напарника текла кров та висів кусок шкіри. ОСОБА_9 був у перчатках, яка була прокушена. Після цього він побачив, що приїхав ще один екіпаж, з яким обвинуваченого все ж затримали та викликали СОГ, швидку. Свідок також уточнив, що ОСОБА_7 відразу був у збудженому стані та поводив себе агресивно, заперечував, що він взагалі кудись їздив. Впевнений, що обвинувачений був саме на тому мопеді, який вони переслідували. Всі подій фіксувались відео реєстратором. ОСОБА_7 використовував у спілкуванні з ними нецензурні слова. Коли ОСОБА_7 наніс удар йому по нозі, напевно він намагався ударити в пах, проте через різницю у зрості та близькою відстанню між ними, удар прийшовся трохи вище коліна. У той день не пам`ятає дощу чи снігу, територія була освітлена. Було прохолодно, всі були одягнуті у куртках. ОСОБА_7 був одягнений у куртку та штани темного кольору, точно був у капюшоні, з рюкзаком. Переслідувати і зупиняти ОСОБА_7 була потреба, оскільки він вчинив адміністративне правопорушення (рух в зоні дії заборонного знаку) - здійснював рух по смузі руху для зустрічного транспорту, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. Кайданки необхідно було одягати за спиною для забезпечення безпеки працівника поліції та інших громадян. До ОСОБА_7 після попередження була застосована фізична сила, в результаті чого вони й опинились на землі, тобто у будь якому випадку було падіння, тоді дійсно обвинувачений міг отримати тілесні ушкодження. У випадку спілкування з ОСОБА_7 , то були використані усі можливості, що передбачені чинним законодавством, для того щоб уникнути його затримання. Неодноразово йому було роз`яснено, що без встановлення його особи розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці неможливий. До моменту затримання ОСОБА_7 жодних документів не надавав. Коли на місці події з`явилась дружина обвинуваченого не пам`ятає. Вважає, що ОСОБА_7 навмисно вкусив ОСОБА_9 Одягнуті він і напарник були у форменому одязі та у яскравій зеленій жилетці з світловідбивними елементами, написами поліція, та нагрудним жетоном на видному місці. З мопеда обвинуваченого не стягували.

Також, як було встановлено судом першої інстанції, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується письмовими матеріалами провадження, дослідженими судом, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002986 від 20.11.2021 за ч.2 ст. 345 КК України; постановою про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 21.11.2021; постановою про призначення прокурорів у кримінальному провадженні від 22.11.2021; витягом з ЄРДР № 0003283 від 22.12.2021 за ч.2 ст. 342 КК України; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 23.12.2021, згідно якої кримінальне провадження 0002986 та 0003283 об`єднані в одне під загальним номером 0002986; витягом з ЄРДР по об`єднаному кримінальному провадженню; постановою про зміну прокурорів у кримінальному провадженні; постановою про зміну слідчих у кримінальному провадженні;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявив про те, що 20.11.2021 близько 22.10год. за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 умисно заподіяв йому, як працівнику правоохоронного органу, тілесні ушкодження при виконанні службових обов`язків (том 2 а.с.18, 19, а.с.20 - копія спеціального жетона);

- протоколом огляду місця події від 20.11.2021 з фото таблицею відповідно до якого встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та оглянуто прибудинкову територію будинку АДРЕСА_5 , де припаркований автомобіль патрульної поліції, оснащений відповідними наліпками та системою проблискових маячків. У ході огляду виявлено жовту сумку «Глово», нагрудну сумку та на відстані 2 метрів від автомобіля патрульної поліції на асфальті виявлено плями бурого кольору (том 2, а.с.21-31);

- протоколом огляду місця події від 22.12.2021 відповідно до якого на території Святошинського УП ГУНП у місті Києві оглянуто мопед «Ямаха», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 (том 2, а.с.32-38);

- протоколом затримання з відеозаписом до нього, відповідно до якого 20.11.2021. о 22.10 затримано ОСОБА_7 . У ході затримання у ОСОБА_7 було вилучено: мобільний телефон Самсунг чорного кольору; гаманець з грошима в сумі 955 грн; рюкзак жовтого кольору з надписом Глово; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «YAMAHA», ідентифікаційний номер " НОМЕР_2 ", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 ; павербанк білого кольору; зарядний пристрій білого кольору; чорний жилет із слідами білого кольору; мотоцикл Ямаха білого кольору ДНЗ НОМЕР_3. Також зроблено змиви з асфальту слідів бурого кольору, а також змиви з обличчя ОСОБА_7 (том 2, а.с.39-42, а.с. 43 - диск, а.с.171);

- висновком експерта № 042/1-701-2021 від 13.12.2021, відповідно до якого дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що після подій 20.11.2021 у ОСОБА_9 , мала місце: укушена рана з гематомою в проекції дистальної фаланги 5-го пальця правої кисті. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупих предметів, могло утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 20.11.2021, не виключено, у спосіб, на який вказують свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 21.11.2021 та потерпілий ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 30.11.2021. Вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (том 2, а.с.85-91; а.с.59 - виписка №211204 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 ; а.с.60 - довідка №15205 з травмпункту КНП «КМКЛ» № 7; а.с.68-70 - копія картки виклику швидкої медичної допомоги, копія карти виїзду ШМД №4422-1; а.с.71-73, 74-75, 76-77 - матеріали на виконання тимчасового доступу до речей та документів);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2021 з потерпілим ОСОБА_9 та відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпілий на місці відтворив обставини подій 20.11.2021 та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (том 2, а.с.61-65, а.с.66-диск);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2021 з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_10 розповів та показав як відбувались події, свідком яких він був (том 2, а.с.92-95, а.с.96);

- протоколом огляду відеозапису від 21.11.2021, наданого свідком ОСОБА_15 , відповідно до якого оглянуто належний свідку мобільний телефон, на якому містяться відеозаписи, де зафіксовано події 20.11.2021, спілкування та затримання працівниками поліції ОСОБА_7 (том 2, а.с.97, 98-104, 106);

- протоколом огляду від 08.12.2021, а саме оглянуто диски з відеозаписами з портативного відео реєстратора працівників УПП у м. Києві, які 20.11.2021 здійснювали зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 . На відеозаписах зафіксовано процес спілкування ОСОБА_7 з працівниками поліції (том 2, а.с.107, 109, 109-135, а.с. 137, 138 - диски);

- протоколом огляду від 21.11.2021 оглянуто диск, наданим працівником УПП у м. Києві з копією запису з відеореєстратора, який знаходився у службовому автомобілі працівників УПП у м. Києві ДПП та на якому зображено обставини вчинення кримінального правопорушення (том 2, а.с.139, а.с.140-143, а.с.144 - диск);

- графіком чергувань працівників поліції УПП в м. Києві ДПП в період з 01.11.2021 по 30.11.2021 (том 2, а.с.184-185), наказом про призначення ОСОБА_9 від 03.08.2021 в УПП (том 2, а.с.186), посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №5 батальйону №1 полку №1 УПП у місті Києві ОСОБА_9 (том 2, а.с.187), наказом про призначення ОСОБА_10 (том 2, а.с.188), посадової інструкції ОСОБА_10 (том 2, а.с.189) встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками правоохоронного органу та на час 20.11.2021 з 20.00 год. виконували службові обов`язки з патрулювання Святошинського району м. Києва.

- висновком експерта №042/1-683-2021, відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 встановлено, що під час звернення за медичною допомогою 21.11.2021 та на момент судово-медичного огляду, проведеного 23.11.2021, у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: садна - на тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, долонній його поверхні в нижній третині, долонній поверхні лівого зап`ястку; вивихи проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті та 1-ї п`ясної кістки правої кисті. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 20.11.2021р., внаслідок не менше 4-х травматичних дій та відносяться: садна - до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); вивихи проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті та 1-ї п`ясної кістки правої кисті - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (том 2, а.с. 165-168; а.с.160 - довідка № 15216 КНП «КМКЛ №7»; а.с.161, 162, 163 - копія картки виклику швидкої медичної допомоги, копія картки виїзду НОМЕР_4 );

- витягом з адмінпрактики з якого вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово притягнувся до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким т/з, а згідно тимчасового дозволу на право керувати транспортними засобами замість посвідчення водія встановлено, що він виданий на ім`я « ОСОБА_7 » (том 1 а.с. 72-74, том 2, а.с. 172).

Дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, оцінив кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в умисному опорі працівнику правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, тобто за ч. 2 ст. 342 КК України та в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто за ч. 2 ст. 345 КК України.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданих захисником та обвинуваченим апеляційних скарг, судом апеляційної інстанції не встановлено достатніх правових підстав для скасування судового рішення щодо ОСОБА_7 через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, передбачені ч. 1 ст. 411 КПК України, а саме те, що: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що посилаючись на неповноту судового розгляду, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, обвинувачений та його захисник, ні в апеляційних скаргах, ні під час апеляційного розгляду, не ставили питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, за умов, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, а саме якщо ці обставини були досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями та не заявляли з цього приводу будь-яких клопотань.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо того, що суд першої інстанції не допитав всіх свідків події та не в повному обсязі дослідив докази, як містяться в матеріалах провадження, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки будь-яких заяв чи клопотань з приводу цього під час судового розгляду не надходило, а суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з матеріалів провадження судом першої інстанції було встановлено порядок дослідження доказів, зокрема в судових засідання від 02.06.2022 (а.с. 46-47) та 11.07.2022 (а.с. 50-52), проти яких не заперечували, а ні обвинувачений ОСОБА_7 , а ні його захисник. Будь-яких заяв чи клопотань з приводу допиту свідків під час судового розгляду та до ухвалення оскаржуваного судового рішення провадження не містять.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що останній перебував на лікуванні в психіатричній клініці ім. Павлова з діагнозом тяжкої депресії з панічними атаками, а тому на момент події обвинувачений мав пригнічений моральний та фізичний стан, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції.

Інші доводи, які викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, перевіривши та проаналізувавши всі доводи, наведені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просять апелянти, оскільки вина обвинуваченого встановлена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, а інкриміновані йому дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України.

Більш того, доводи, на які захисник обвинуваченого посилається у своїй апеляційній скарзі, навіть за умови визнання їх обґрунтованими, не містять будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 415 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Також суд першої інстанції не знайшов підстав для застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

З урахуванням вищенаведеного та відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 70 КК України у вигляді 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Саме такий вид покарання та його розмір, на думку суду першої інстанції, з урахуванням вчиненого, слід вважати необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого та його відношення до вчиненого, не відповідатиме меті покарання.

Враховуючи наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону, зокрема ст. 65 КК України, а тому не вбачає підстав для висновку, що це покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, як про це зазначають в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.

На підставі наведеного, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4