ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2521/24 Справа № 191/219/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000182 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_8 з поважних причин до суду не з`явився, внаслідок чого його захисник ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду, однак суд першої інстанції в порушення вимог КПК України продовжив розгляд клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжних заходів.

Зазначає, що під час розгляду клопотання прокурор був відсутній в залі судового засідання, клопотання про його участь в режимі відеоконференції за 5 днів до засідання не надав.

Стверджує, що зв`язок з прокурором, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, був перерваний, однак суд розгляд провадження не відклав, продовжив судове засідання та згідно із технічним записом судового засідання спілкувався з кимось за допомогою телефонного зв`язку, що не передбачено законом.

Таким чином, розгляд провадження здійснено без участі обвинуваченого та прокурора, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року, також застосовано заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може: - переховуватись від суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, при цьому враховано особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000182 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 21.07.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

До суду першої інстанції прокурором було надано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Доводи захисника про те, що судом розгляд провадження було здійснено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до технічного запису судового засідання від 02.07.2024 року, під час цього судового розгляду справа по суті не розглядалася, а вирішувалося лише питання продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а тому, в цьому випадку, розгляд провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 не свідчить про наявність істотних порушень вимог КПК України.

Водночас, з технічного запису судового засідання від 02.07.2024 року також вбачається, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 прокурор в суді першої інстанції особисто був відсутній, брав участь в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, зв`язок з яким постійно переривався, внаслідок чого, прокурор в телефонному режимі обгрунтовував подане ним клопотання.

Проте проведення судового засідання за допомогою телефонного дзвінка не передбачено в КПК України.

Також судом не враховано вимоги, передбачені ч.6 ст.336 КПК України, відповідно до яких, у разі технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку в учасника кримінального провадження, участь якого є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд.

Таким чином, рішення суду ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 315 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має постійного доходу. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому інкриміновано те, що він тривалий час займався незаконним збутом психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб.

Водночас, посилання прокурора на ризики знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які ще не встановлені органами досудового розслідування, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не містить фактів, які підтверджують наявність цих ризиків.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, слід зазначити, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що вказане кримінальне провадження тільки призначено до судового розгляду, а тому докази не досліджені, свідки не допитані.

Також колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлений ризик; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.08.2024 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, в тому числі, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб, а також враховуючи обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , майновий стан обвинуваченого, який відповідно до клопотання прокурора не працевлаштований, відомості щодо його майна та сімейного стану відсутні, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який був встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року, що становить 214 720 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року задовольнити частково.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року включно.

Визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , року з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки до 30 серпня 2024 року: - прибувати до суду у визначений час; - утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4