ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2817/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001303 від 06.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в рамках вказаного кримінального провадження було встановлено, що група осіб, діючи на території м. Києва, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, під час дії воєнного стану організували злочинну схему, що полягає в організації переправлення осіб через державний кордон України у напрямках на «в`їзд» та «виїзд», в тому числі іноземців, та в подальшому сприянні їх легалізації на території України шляхом усунення перешкод, зокрема через укладання фіктивних шлюбів з громадянками України, які мають скрутне матеріальне становище та уразливий стан. Укладання фіктивних шлюбів між зацікавленими іноземцями та громадянками України здійснюється у відділах державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за грошову винагороду. Після укладання таких шлюбів громадяни іноземних держав мають підставу в отриманні посвідок на тимчасове проживання в Україні та можливість безперешкодного перетину державного кордону. За вказані послуги організатор злочинної схеми встановлює фіксовану суму від 1 000 до 3 000 доларів США.

Встановлено, що організатором злочинної діяльності є громадянин ОСОБА_5 Азер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який маючи високий вплив та корупційні зв`язки в державних установах та організаціях, за грошову винагороду, з метою власного збагачення, здійснює легалізацію іноземців на території України.

Досудовим розслідуванням також встановлені співорганізатори та учасники злочинної діяльності. Одним з учасників злочинної діяльності є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на посаді директора Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка з корисливих мотивів та з метою власного збагачення отримує неправомірні вигоди від громадян України за вирішення питання щодо виготовлення запрошень на возз`єднання з сім`єю (укладання шлюбу з громадянками України) на території держави, а також вирішення питання щодо пришвидшення оформлення шлюбів між громадянами України та інших документів. Свою діяльність здійснює за адресою: АДРЕСА_1 .

В діях організатора, співорганізаторів та учасників злочинної діяльності вбачаються ознаки організації, переправлення та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В межах кримінального провадження, 01.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2024 у справі № 753/18128/24 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 12», білого кольору в силіконовому чохлі фіолетового кольору; мобільний телефон марки «iPhone 7 plus», золотистого кольору в силіконовому чохлі помаранчевого кольору; планшет марки «iPad», рожевого кольору, Serial: DHPXNVAQJMVP в силіконовому чохлі.

Вказане майно перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування виникла необхідність проведення детального огляду та аналізу вилученого майна, що має важливе значення для проведення досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки містить на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого від 01.10.2024 вказане вище майно визнано речовими доказами.

Мотивуючи необхідність накладення арешту на вилучене майно під час обшуку та визнаного речовими доказами, прокурор посилається на необхідність його збереження, оскільки подальше утримання та використання цього майна його власником може призвести до втрати вказаних документів, їх пошкодження або знищення.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово отримувала неправомірну вигоду за сприяння укладенню фіктивних шлюбів між зацікавленими іноземцями та громадянками України. Зауважив, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно необхідно, перш за все, для отримання інформації, що підтвердить обставини кримінальних правопорушень. А саме, зазначив, що у телефонах та на планшеті, у мессенджерах може міститись листування з іншими учасниками злочинної діяльності, з якого вбачатиметься, що ОСОБА_7 причетна до укладення фіктивних шлюбів між іноземцями та громадянками України та отримувала за сприяння у цій діляьності неправомірну вигоду. Також, прокурор зазначив, що під час обшуку ОСОБА_7 надавала доступ до телефонів та планшета, проте під час обшуку не було спеціаліста, який міг би скопіювати інформацію, що містилась на пристроях.

Представник власника майна, що було вилучено, ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала. Звернула увагу суду, що в ухвалі про надання дозволу на обшук від 19.09.2024 було зазначено конкретне майно, яке слідчий суддя дозволив вилучити, разом з тим, нічого з цього майна вилучено не було, а вилучено лише два мобільні телефони, у вилученні яких слідчий судя відмовив, та планшет, з жорсткого диску якого, відповідно до ухвали про надання дозволу на обшук, мала бути знята копія під час обшуку. При цьому, вважає доводи прокурора про те, що йому необхідно отримати доступ до інформації, що міститься у мессенджерах на телефонах, неправомірними, адже ОСОБА_7 під час обшуку надала всі паролі доступу до мобільних телефонів та сама наполягала на огляді переписки у її мессенджерах. Планшет був оглянутий під час обшуку і на ньому були виявлені лише завантажені мультфільми та фільми. Відтак, вилучення та накладення арешту на цей пристрій взагалі незрозумілий, враховуючи при цьому, що комп`ютерну техніку, заборонено вилучати. Також, адвокат ОСОБА_4 зауважила, що у проміжок між обшуком та розгялдом слідчим суддею клопотання прокурора про накладення арешту на майно у прокурора було достатньо часу аби вчинити процесуальну дію - огляд телефона, чого здійснено не було і наразі прокурор не долучив до клопотання доказів того, що виявлена на телефоні інформація може слугувати доказами у кримінальному провадженні. Окрім того, адвокат ОСОБА_4 вважає, що арешт на вилучені під час обшуку телефони не може накладатися з метою відшукання у подальшому нових доказів. Адвокат також просила суд врахувати, що ОСОБА_7 наразі не має у кримінальному провадженні ніякого процессуального статусу. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості, серед іншого, про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук (п. 3 ч. 2 ст. 235 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів.

Слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.

Згідно з ч. 6, 7, ст. 236 КПК України якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Особи, які володіють інформацією про зміст комп`ютерних даних та особливості функціонування комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, можуть повідомити про це слідчого, прокурора під час здійснення обшуку, відомості про що вносяться до протоколу обшуку.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2024 у справі № 753/18128/24 клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадження № 0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, задоволено частково. Слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, які входять до групи слідчих та прокурорам Дарницької окружної прокуратури м. Києва, які входять до групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки шляхом зняття копій з жорстких дисків, записів так званої неофіційної («чорної») бухгалтерії, записних книжок, нотаток, чорнових записів, які містять таку інформацію, бухгалтерської, фінансово-господарської та іншої документації щодо провадження незаконної діяльності та подальшого ведення у легальний обіг грошових коштів, отриманих під час протиправної діяльності, грошових коштів (у національній та іноземній валюті), отриманих від протиправної діяльності. В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено.

При цьому з мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що слідчий суддя виснував, що клопотання в частині надання дозволу на обшук з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів задоволенню не підлягає, оскільки слідчим у клопотанні не доведено, що їх вилучення обумовлене проведенням експертного дослідження у кримінальному провадженні, або вказані предмети отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, як передбачено ч. 2 ст. 68 КПК України.

01 жовтня 2024 року під час виконання ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2024 у справі № 753/18128/24 під час обшуку були вилучені: мобільний телефон марки «iPhone 12», білого кольору в силіконовому чохлі фіолетового кольору; мобільний телефон марки «iPhone 7 plus», золотистого кольору в силіконовому чохлі помаранчевого кольору; планшет марки «iPad», рожевого кольору, Serial: DHPXNVAQJMVP в силіконовому чохлі, що належать ОСОБА_7 Інше майно вилучено не було. Зазначене підтверджується протоколом обшуку від 01.10.2024.

З аналізу ч. 2 ст. 168 КПК України виходить, що тимчасове вилучення комп`ютерних систем та мобільних терміналів систем зв`язку може здійснюватись у разі: якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду; коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення; якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

В інших випадках тимчасове вилучення зазначених пристроїв заборонено.

При цьому, арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, лише у випадках: якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення; у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою ст. 170 КПК України; якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено слідчим суддею, мобільні телефони не зазначені в ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2024 у справі № 753/18128/24 як речі, для виявлення яких проводиться обшук.

Прокурором не доведено, що надання вилучених речей разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження. Зокрема, у матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення експертизи.

Також, слідчий суддя бере до уваги доводи представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про те, що власниця вилученого майна ОСОБА_7 добровільно під час обшуку надавала доступ слідчому до мобільних телефонів та планшету, що не заперечувалось прокурором у судовому засіданні.

Отже, оскільки орган досудового розслідування відразу під час проведення обшуку отримав доступ до вилученого майна, крім того вилучене майно вже досить тривалий час перебуває під контролем органу досудового розслідування, а відтак орган досудового розслідування мав змогу його оглянути, скопіювати необхідну інформацію та повернути власнику.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою суду надано дозвіл на обшук з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки шляхом зняття копій з жорстких дисків. Тобто, з метою належного виконання вимог ухвали слідчого судді, орган досудового розслідування, керуючись ч. 1 ст. 236 КПК України, з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, а саме з метою зняття копій з жорстких дисків відшуканої комп`ютерної техніки, у т.ч. планшету, для участі в обшуку мав запросити відповідного спеціаліста, що здійснено не було.

Також, судом встановлено, що тимчасове вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «iPhone 12», білого кольору в силіконовому чохлі фіолетового кольору; мобільний телефон марки «iPhone 7 plus», золотистого кольору в силіконовому чохлі помаранчевого кольору; планшет марки «iPad», рожевого кольору, Serial: DHPXNVAQJMVP в силіконовому чохлі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується постановою слідчого про визнання речовим доказом від 01.10.2024.

Проте, з огляду на цю постанову органу досудового розслідування таке визнання зазначеного майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки в даному процесуальному документі взагалі не визначено, якому чи яким критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, відповідає це майно.

Інших доказів на підтвердження доводів, що тимчасово вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурором слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання прокурора враховує також ту обставину, що ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання про арешт майна не повідомлено про підозру та відомості відносно неї до ЄРДР не внесені.

Слід також звернути увагу на те, що статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Отже, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що прокурором не доведено правову підставу для арешту вказаного майна, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб, у зв`язку із чим, підстав для накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 12», білого кольору в силіконовому чохлі фіолетового кольору мобільний телефон марки «iPhone 7 plus», золотистого кольору в силіконовому чохлі помаранчевого кольору, планшет марки «iPad», рожевого кольору, Serial: DHPXNVAQJMVP в силіконовому чохлі, яке було вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 168, 170 -173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1