Дата документу 08.10.2024 Справа № 337/6340/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/738/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/6340/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

особи, стосовно якої

вирішувалося питання

про застосування

примусових заходів

медичного характеру, ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 березня 2024 року, якою до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ),

застосовано примусові заходи медичного характеру,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання прокурора та до ОСОБА_9 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу змінити, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 в частині вчинення ним суспільно небезпечних діянь закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Аргументуючи свої вимоги захисник зазначив, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК, не доведена. Адже окрім ОСОБА_9 в квартирі, розташованій по АДРЕСА_1 мешкає ще 3 особи. Докази належності вилучених під час обшуків наркотичних засобів та вогнепальної зброї саме ОСОБА_9 відсутні. Відтак суд дійшов помилкового висновку про те, що ці суспільно небезпечні діяння вчинив саме ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_8 , які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, з 09.06.2020 року ОСОБА_9 мав у власності стартовий пістолет «Ekol Majarov» номер НОМЕР_1 промислового виробництва Туреччини, який він зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

09.07.2020 року ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою, діючи умисно, незаконно переробив вказаний пістолет у вогнепальну зброю шляхом саморобної зміни конструкції пістолету - видалив захисний елемент з каналу стволу, замість якого встановив саморобний захисний елемент, який легко вилучається за допомогою інструменту загального вжитку (викрутки), в результаті чого (після вилучення саморобного захисного елементу) утворюється наскрізний гладкий канал ствола діаметром 7мм. Пістолет придатний до проведення одиночних пострілів способом роздільного зарядження (холостий патрон та свинцева сферична куля діаметром 7мм.), при цьому питома кінетична енергія стріляних куль перевищує граничне значення 0,5 ДЖ/мм2, що свідчить про їх достатню вражаючу здатність.

Після цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно став зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вказаний перероблений пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною стрілецькою зброєю пістолетом калібру 7мм., що виготовлений шляхом саморобної переробки самозарядного стартового пістолету «Ekol Majarov», калібру 9мм. Р.А.К., серія та номер НОМЕР_1 промислового виробництва Туреччини.

15.10.2021 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції було виявлено та вилучено вказаний пістолет, який ОСОБА_9 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_9 при невстановлених обставинах та у невстановлений час незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, який став незаконно зберігати без змети збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

15.10.2021 року о 07.15 год. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції було виявлено та вилучено речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабіс, маса якого склала 16,730г в перерахунку на висушену речовину, який ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Од початку вказане кримінальне провадження розглядалось судом в загальному порядку на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК та обвинувального акта за ч.1 ст.309 КК, які були об`єднані в одне провадження.

Під час судового розгляду вказаного провадження було призначено судово-психіатричну експертизу обвинуваченого ОСОБА_9 та відповідно до висновку експерта №141 від 26.04.2023 було встановлено, що ОСОБА_9 в момент скоєння ним кримінальних правопорушень будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасово хворобливому стані не перебував, тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак на теперішній час ОСОБА_9 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.

У зв`язку з чим ухвалою суду від 19.06.2023 року за клопотанням прокурора було змінено порядок розгляду вказаного кримінального провадження і продовжено судовий розгляд за правилами, передбаченими главою 39 КПК.

За наслідками розгляду клопотання прокурора суд першої інстанції встановив, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК, ОСОБА_9 вчинив в стані осудності, але після вчинення кримінальних правопорушень захворів на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання, що дає підстави для застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Колегія суддів повністю погоджується з таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, відповідно до ч.1 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для кримінально-правової оцінки діяння: як об`єктивні, так і суб`єктивні його ознаки. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

З матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимоги кримінального процесуального закону дотримано в повному обсязі.

Так, районний суд, оцінивши в судовому засіданні досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК, вчинив саме ОСОБА_9 в стані осудності, але після вчинення кримінальних правопорушень захворів на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання.

Зокрема висновку про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, які містять об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК, суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу протоколу обшуку від 15.10.2021 року та долученого до нього відеозапису, а також висновків експертів №СЕ-19/108-21/12425-БЛ від 25.10.2021 та №СЕ-19/108-21/12312 від 25.10.2021 року зі змісту яких слідує, що за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено перероблений пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною стрілецькою зброєю пістолетом калібру 7мм., що виготовлений шляхом саморобної переробки самозарядного стартового пістолету «Ekol Majarov», калібру 9мм. Р.А.К., серія та номер НОМЕР_1 промислового виробництва Туреччини, а також виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Разом з тим, із висновку судово-психіатричного експерта №141 від 26.04.2023 року судом було встановлено, що ОСОБА_9 в момент скоєння ним кримінальних правопорушень будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасово хворобливому стані не перебував, тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак на теперішній час ОСОБА_9 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.

А тому суд, керуючись положеннями матеріального та процесуального законів, які регулюють порядок та підстави застосування примусових заходів медичного характеру, а також зваживши на висновок судово-психіатричної експертизи, яким рекомендовано госпіталізацію ОСОБА_9 у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги, навівши мотиви застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, застосував до останнього такі заходи у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. При цьому застосований до ОСОБА_9 вид примусового заходу медичного характеру відповідає визначеним у ст.94 КК критеріям.

В своїй апеляційній скарзі захисник виходив з того, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечних діянь не доведена. При цьому захисник стверджував про те, що в квартирі ОСОБА_9 мешкає ще три особи, а тому докази належності вилучених під час обшуку наркотичних засобів та вогнепальної зброї саме ОСОБА_9 відсутні.

Проте колегія суддів критично ставиться до таких заперечень захисника. При цьому судова колегія виходить з того, що під час дослідження судом першої інстанції відеозапису до протоколу обшуку від 15.10.2021 року було встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_9 пояснив слідчому та всім учасникам цієї дії, що виявлені речі належать йому. Жодних заперечень з приводу належності виявлених та вилучених предметів іншим особам ОСОБА_9 не висловлював та без будь-яких зауважень підписав протокол обшуку.

При цьому з мотивувальної частини ухвали вбачається, що суд першої інстанції перевірив законність проведення 15.10.2021 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та не встановив допущення будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення даної слідчої дії.

Крім того, зазначеними ще трьома особами, які спільно проживають із ОСОБА_9 є його матір похилого віку, малолітня дитина і дружина. Підстав вважати їх причетними до незаконного зберігання наркотичних речовин і зброї, та її незаконну переробку, абсолютно не має. Під час апеляційного розгляду законний представник ОСОБА_9 (його мама) категорична заперечила свою причетність і причетність онука з її невісткою до вчинення зазначених злочинів.

За таких обставин у колегії суддів не виникає жодних сумнівів у тому, що виявлені та вилучені під час обшуку предмети належать саме ОСОБА_9 , що не заперечував і сам ОСОБА_9 . З цих же підстав у колегії суддів відсутні підстави вважати, що зазначені суспільно небезпечні діяння вчинені не ОСОБА_9 , а іншими особами. Натомість доводи захисника про протилежне ґрунтуються на припущеннях і нічим не підтверджені.

Отже, на переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є належно вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статті 370 КПК і в ній наведено відповідні обґрунтування та мотиви, якими керувався суд при прийнятті такого рішення. Зважаючи на викладене підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 березня 2024 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4