Справа № 309/2960/24
Провадження № 1-кп/309/170/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого: ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження №0000232 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, має на утриманні 2 малолітніх дітей, працюючої продавцем магазину ПП ОСОБА_5 в с.Нижнє Селище Хустського району, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 17 квітня 2024 року біля 18 год. 40 хвилин, маючи посвідчення водія та керуючи технічно справним автомобілем марки «Хюндай» моделі «Акцент» держаний номерний знак НОМЕР_1 , діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, здійснюючи маневр виїзду заднім ходом на даному транспортному засобі з парковки, що в АДРЕСА_2 , не забезпечила безпеку дорожнього руху та грубо порушила вимоги п.п. п.п 1.5 2.3 (підпункт б) 10.1 10.9 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та перешкода для руху) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на узбіччі АДРЕСА_3 , в результаті чого остання отримала різного ступеня тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №-66/Х від 15.05.2024 року внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини правової великогомілкової кістки зі зміщенням та закритого перелому середньої третини правої малогомілкової кістки із зміщенням. Дані тілесні ушкодження винили внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини облицювання автомобіля, що діяли по механізму удару і вкладаються в час події, що мала місце 17.04.2024 року. Тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої третини правої малогомілкової кістки із зміщенням потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і тому згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки із зміщенням є небезпечними для життя, тому згідно п.2.1.3 м Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. їх слід кваліфікувати як тяжке тілесне ушкодження. Відповідно до висновку експерта №67/05 від 06.05.2024 у заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п. 1.5; 2.3 (підпункт «б»); 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття "оглядовість" та "перешкода для руху") ПДРУ повинна була, із технічної точки зору, перед початком руху заднім ходом переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок того, що оглядовість при русі заднім ходом з робочого місця водія обмежена, водій ОСОБА_7 додатково повинна була переконатися в відсутності перешкод для руху позаду автомобіля і у разі потреби повинна звернутися за допомогою до інших осіб, та лише після цього почати рух.

При заданих вихідних даних необхідною умовою даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія автомобіля марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п 1.5 2.3 (підпункт б) 10.1 10.9 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та перешкода для руху) ПДР України, яка не застосувала усіх передбачених ПДРУ засобів для того, щоб впевнитися в відсутності перешкод для руху при русі заднім ходом, як того вимагає п.10.9 ПДР України.

За вказане кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.286 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнала у повному обсязі та щиро розкаялася. В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що дійсно у вказаний період у обвинувальному акті вона керувала транспортним засобом марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 , і при виїзді заднім ходом з парковки в АДРЕСА_2 , вона не побачила пішохода ОСОБА_6 , яка стояла позаду на паркоцвці та допустила на неї наїзд. Під час цієї пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів різного ступеня тяжкості. За вчинене правопорушення щиро кається, надавала допомогу у лікуванні потерпілій, відшкодувала шкоду завдану потерпілій та просила суд врахувати її сімейні обставини, так як вона утримує двох малолітніх дітей та батьків похилого віку, використовує власний транспортний засіб для обслуговування всіх сімейних потреб та їздить в інший населений пункт на роботу кожного дня. У зв`язку з вказаними обставинами просила суд не призначати їй суворого покарання та не позбавляти її права керування транспортними засобами, що може призвести до скрутного становища у забезпеченні її сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду подала заяву з проханням проводити розгляд даної справи без її участі. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має і в подальшому мати не буде. Просила суд не призначати обвинуваченій суворого покарання.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями, пов`язаними з порушеннями ПДР України, 17 квітня 2024 року біля 18 год. 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Хюндай» моделі «Акцент» держаний номерний знак НОМЕР_1 , діючи з необережності, здійснюючи маневр виїзду заднім ходом на вказаному транспортному засобі з парковки, в АДРЕСА_2 , не забезпечила безпеку дорожнього руху та грубо порушила вимоги п.п. п.п 1.5 2.3 (підпункт б) 10.1 10.9 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка отримала тяжкі тілесні ушкодження. Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 своїми протиправними необережними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

За матеріалами кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони, спокійна, працьовита, підтримує добрі стосунки з сусідами, проживає з сім`єю та виховує двох малолітніх дітей. Скарг на її поведінку до органів місцевого самоврядування не надходило і за даними з старостин сього округу вона має виключно позитивні відгуки. За обліковими даними ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

За досудовою доповіддю органу з питань пробації обвинувачена ОСОБА_4 характеризується як особа з низьким рівнем ризику вчинення повторних правопорушень та низьким рівнем небезпеки для суспільства, її виправлення вважають можливим без позбавлення волі або обмеження волі.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнала свою вину та щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду, її сімейний стан. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані що характеризують обвинувачену, наявність міцних соціальних зв`язків, позицію потерпілої, виходячи з принципу індивідуалізації покарання відповідно до ст.65 КК України, вважає за можливе виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, що буде достатнім для запобігання вчинення нею нових правопорушень.

Цивільного позову по справі не заявлено. Наявні процесуальні витрати відшкодовані ОСОБА_4 добровільно на стадії досудового розслідування. Термін застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у даному кримінальному провадженні закінчився. Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведенного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374,615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обраний під час досудового слідства відносно ОСОБА_4 скасувати.

Речовий доказ по справі зазначений в постанові слідчого від 18.04.2024 року, а саме - автомобіль марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 залишити в розпорядженні власника - ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1