ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2356/24 Номер провадження 11-сс/814/657/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 - представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000508 від 20.08.2024 частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: - вантажний автомобіль «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 ; - вантажний автомобіль «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною, свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо) без залишення на майданчику вилучених транспортних засобів ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Мотивуючи рішення щодо часткового задоволення клопотання, слідчий суддя послався на те, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження прийшов до висновку про накладення арешту на майно: автомобіль «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною та автомобіль «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 - представник власника майна ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Глобинського ВП ГУ НП ОСОБА_9 від 21.08.2024 про накладення арешту на майно відмовити.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що слідчим суддею не зазначено про наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з посиланням на конкретні докази існування обставин, що можуть бути визнані обґрунтованими з урахуванням вимог КПК України.

Вказує, що диспозицією ч. 1 ст. 239 КК України передбачено відповідальність за забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, але матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо настання таких наслідків.

Зазначає, що слідчим лише констатовано факт можливого забруднення шару ґрунту землі невідомими речовинами, однак не доведено, що вказані речовини містять ознаки небезпечних, разом з тим, не наведено даних про те, яким чином це забруднення створило реальну загрозу життю, здоров`ю людей чи довкілля.

Вказує, що наведений у витязі з ЄРДР, інших документах доданих до клопотання слідчого короткий виклад обставин, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме забруднення спеціалізованою технікою громадянина ОСОБА_6 шару ґрунту, шляхом виливання невідомої речовини, не містить усіх ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Крім того зазначає, що з матеріалів клопотання не вбачається доведеність необхідності арешту майна з метою збереження речових доказів, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

Вказує, що зазначене майно використовується у підприємницькій діяльності, яка є законною і обмеження у його використанні істотно вплине на інтереси не тільки власника, а і його робітників та споживачів послуг, що надаються з використанням такого майна.

Також зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Вказує, що як вбачається з протоколу огляду долученого слідчим до матеріалів клопотання, з дозволу громадянина ОСОБА_6 були відібрані зразки речовин, яка містилася у автомобілях, вказані зразки вилучені, як речовий доказ в ході проведення огляду.

Крім того звертає увагу, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що автомобілі належні громадянину ОСОБА_6 , а саме ЗІЛ 433112 д.н.з. НОМЕР_3 та ЗІЛ 4331 д.н.з ВІ40991ІС є тимчасово вилученим майном, хоча до матеріалів клопотання надано розписку громадянина ОСОБА_6 про зберігання майна, проте вказані автомобілі в ході огляду у власника не вилучалися, що також підтверджується зокрема тим, що протокол огляду не містить інформації про вилучення вказаних автомобілів під час проведення огляду.

Вважає, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про те, що автомобілі відповідають вимогам ст. 98 КПК України, при цьому, слідчий суддя не врахував, що в клопотанні не зазначено, які конкретно слідчі дії необхідно провести з вилученим автомобілем, яке доказове значення вони мають для розслідуваного кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею залишено поза увагу той факт, що в клопотанні слідчим не зазначено, яка саме слідова інформація щодо вчиненого кримінального правопорушення, що має значення для забезпечення кримінального провадження, мається на автомобілі, чи зберіг він на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та чи існує можливість використання зазначених автомобілів як доказу у кримінальному провадженні.

Зазначає, що ні в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, ні в матеріалах клопотання не обґрунтовано, що автомобілі відносяться до предметів, які відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, як і не доведено те, що не застосування арешту на вказане майно, призведе до втрати доказів, які мають суттєве значення для кримінального правопорушення, позбавить можливості об`єктивно встановити обставини кримінального правопорушення.

Окрім цього, розгляд питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна здійснено слідчим суддею без повідомлення ОСОБА_6 та його захисника про час та дату судового засідання.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просили скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну. Прокурор будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення про задоволення клопотання слідчого, не враховано положення вищевказаних статей, зокрема розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як слідує з наданих матеріалів, у провадженні слідчого відділу ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000508 від 20 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2024 близько 10 год. 40 хв. працівниками ДЕІ Центрального округу поблизу с. Кагамлик, Градизької ОТГ, Кременчуцького району, Полтавської області, було виявлено два автомобілі, "ЗІЛ" д.н.з. НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , які здійснювали злив відходів без відповідних дозвільних документів, чим здійснювали забруднення земель.

21.08.2024 в ході огляду місця події, земельної ділянки між населеними пунктами с-ще Градизьк та с. Кагамлик за координатами 49,275488Пн. 33,086483Сх. виявлено автомобіль «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною та автомобіль «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною. В ході огляду було відібрано зразки грунту в місці виявлення зливу відходів, а також відібрано зразки вмісту цистерн автомобілів «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 та «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 . Вантажні автомобілі «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною та автомобіль «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною, вилучено та повернуто власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що автомобілі «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , та «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною, свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , належать ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 .

Так в клопотанні, як на мету накладення арешту слідчий послався зокрема на необхідність збереження речових доказів, та такі посилання колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вилучені автомобілі можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України,

Як вбачається з наявних у справі доказів, а саме протоколів допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 20.08.2024, автомобілі «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною та «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною 20.08.2024 зливали нечистоти у поле поблизу АДРЕСА_2 без відповідних дозвільних документів.

Виявлені на місці події ОСОБА_6 та ОСОБА_12 відмовилися давати будь-які пояснення з цього приводу пославшись на ст. 63 Конституції України.

Постановою заступника начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 від 20.08.2024 залучено у кримінальному провадженні спеціалістів Державної екологічної інспекції Центрального округу для обчислення розмір шкоди.

Згідно з протоколом огляду від 20.08.2024, проведеного із залученням еколога та спеціалістів, було відібрано зразки грунту в місці виявлення зливу відходів, а також відібрано зразки вмісту цистерн зазначених вище автомобілів.

Наведені відомості є достатніми для підтвердження факту можливого вчинення кримінального правопорушення, що розслідується в межах даного кримінального провадження.

А оскільки виявлені на місці події автомобілі можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, подія якого підлягає встановленню в ході досудового розслідування, накладений арешт на вилучене майно є цілком обґрунтованим.

Однак, колегія суддів не погоджується із способом обтяження автомобілів «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною та «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною, шляхом заборони власнику користуватися ними.

Так, слідчим у клопотанні не обґрунтовано необхідність позбавлення права користування вказаними транспортними засобами, з огляду на те, що зразки речовини, що зливалася у полі із цистерн автомобілів, були відібрані. В той же час, зазначені автомобілі власником використовуються з метою ведення господарської діяльності, а позбавлення права користування в даному випадку, є надмірним втручанням у права власника та таке втручання не є необхідним на даній стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді в частині заборони користування автомобілями «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною та «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року в частині заборони користування вантажним автомобілем «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною та вантажним автомобілем «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про заборону при накладенні арешту користуватися вантажним автомобілем «ЗІЛ 4331» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, з асенізаційною цистерною, що згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , та вантажним автомобілем «ЗІЛ 433112» д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, з асенізаційною цистерною, що згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , дозволивши користуватися вказаними транспортними засобами.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4