ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участю: прокурора: підозрюваного: захисника: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Капітанівка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на те, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002852 від 03.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи умисно та цілеспрямовано, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, місці, час та дату, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» здійснив незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, у невстановленій досудовим розслідуванням масі, яку в подальшому помістив до лівої кишені шортів, в які останній був одягнений та власної сумки, після чого у останнього виник злочинний умисел, направлений на зберігання психотропної речовини , з метою подальшого особистого вживання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи умисно та цілеспрямовано, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 03.09.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 був виявлений працівниками Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, де під час особистого обшуку затриманого добровільно видав 98 (дев`яносто вісім) поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною блакитного та рожевого кольору, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.09.2024 № СЕ-19/124-24/12554-НЗПРАП, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, що відповідно до таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) є особливо великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини PVP, яку останній незаконно зберігав в лівій та правій кишені шортів в які останній був одягнений, а також власній сумці, з метою подальшого особистого вживання, до моменту вилучення органом досудового розслідування у період з 19 год. 31 хв. по 20 год. 48 хв. 03.09.2024 під час проведення особистого обшуку затриманого.

03.09.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України, 04.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Враховуючи наявність відповідних правових підстав, 05.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

2) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , в нього не виявлена наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в м. Черкаси, тому, в разі не обрання йому запобіжного заходу, останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, установлено, що на розгляді в Черкаському районному суді Черкаської області перебуває справа № 711/2540/21 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, під час розгляду якої останній неодноразово не з`являвся на судові засідання, що свідчить про переховування від суду, у зв`язку із чим відносно останнього застосовувався примусовий привід (ухвали Черкаського районного суду від 16.10.2023, 15.11.2023 № 711/2540/21) та накладалося грошове стягнення (ухвали Черкаського районного суду від 23.01.2024, 03.04.2024 № 711/2540/21).

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 обґрунтовується тим, що останній, не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу, також систематичне вчинення ним злочинів, пов`язаних із сферою незаконного обігу наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, оскільки на розгляді в Черкаському районному суді Черкаської області перебуває справа № 711/2540/21 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, під час розгляду якої останній вчинив новий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим підозрюваний може вчинити злочин повторно.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування не встановлено можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та гарантували належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2024 року клопотання задоволено.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 01 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 03 вересня 2024 року.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави - 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на ОСОБА_7 наступні зобов`язання:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Судове рішення мотивовано тим, що під час розгляду клопотання та дослідження поданих матеріалів було встановлено наявність ризиків, про які зазначили слідчий та прокурор.

Зокрема, слідчий суддя погодився з тим, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку слідчого судді, лише обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки інші менш суворі запобіжні заходи не досягнуть цієї мети.

Застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд дійшов висновку визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, як необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат вказує, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Щодо існування ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення вони повинні бути доведені, а не перераховані, як це відбулося під час розгляду вказаного клопотання.

Адвокат просить суд врахувати той факт, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, жодним чином немає на меті переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків і експертів.

На думку адвоката, взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки та вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Адвокат вказує, що стороною обвинувачення не доведено по справі належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і прийшов до вірного висновку, що по даному кримінальному провадженню маються докази, які вказують на причетність до вчинення кримінального правопорушення саме цієї особи.

Як вбачається із наявних матеріалів, надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, зокрема, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.09.2024; постанова про визнання речовим доказом від 03.09.2024; протокол допиту свідків від 04.09.2024; постанова про призначення експертизи від 04.09.2024; висновок експерта № СЕ-19/124-24/12554-НЗПРАП від 04.09.2024; повідомлення про підозру від 04.09.2024; клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 04.09.2024; постанова про зміну кваліфікації у кримінальному провадженні від 05.09.2024; інші матеріали кримінального провадження. Копії названих та інших документів долучено до клопотання.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та класифікується як тяжкий злочин, враховуючи дані про особу підозрюваного, який на даний час не одружений, не працює, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється , обвинувачується, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання існуючих ризиків, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Матеріали справи не містять даних про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою.

Доводи захисника щодо недоведеності належним чином прокурором і слідчим неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є не переконливими, оскільки вказані посилання вказують на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи, долучені до клопотання.

Крім того, із матеріалів клопотання, поданого слідчим до суду та з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що на розгляді у Черкаському районному суді Черкаської області перебуває справа № 711/2540/21 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, під час розгляду якої останній неодноразово не з`являвся на судові засідання, що свідчить про переховування від суду, у зв`язку із чим відносно останнього застосовувався примусовий привід та накладалося грошове стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про продовження існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду апеляційний суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваного. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Посилання захисника, що до клопотання слідчого не надано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри не приймаються судом апеляційної інстанції , оскільки суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про місце реєстрації/проживання ОСОБА_7 в м. Черкаси та відсутні докази про міцні сталі соціальні зв`язки, що не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного, обставин події кримінального провадження, дійшов вірного висновку про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом у виді застави.

Оскільки адвокатом розмір застави в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині ухвала слідчого судді щодо розміру застави, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності ухвали слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4