Номер провадження:1-в/521/1104/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 2886-ІХ від 18.07.2024 р. ОСОБА_4 , засудженого вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Кілійського районного суду Одеської області від 14.11.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 2886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути клопотання у його відсутність.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14 листопада 2023 ОСОБА_4 засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення крадіжки 07.01.2023 року на суму 3600 гривень, за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та в умовах воєнного стану. Вартість викраденого мобільного телефона 3600 гривень. Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення призначеним даним вироком покаранням, покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у вигляді 5 ( п`яти) років та 6 місяців позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування призначеного даним вироком покарання згідно з вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 року, попереднє ув`язнення з 24.02.2020 по 07.03.2020, з 14.07.2022 по 15.07.2022, а також з 17.01.2023 по день набрання даним вироком законної сили.

Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 та ч. 2 ст.186 КК України. За ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна 30.12.2019 року на суму 985,93 гривень; 25.04.2020 скоїв таємне викрадення чужого майна на суму 2076,46 грн.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1342.00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2023 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2684 гривень, розмір завданої шкоди потерпілому становить 3600 гривень, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14.11. 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, вважається кримінальним правопорушенням.

Стосовно епізодів за який ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст.185 КК України відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2023 року, суд зауважує що епізод від 30.12.2019 розмір шкоди встановлений вироком суду складає 985,93 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2019 році (1921 гр.); що епізод від 25.04.2020 розмір шкоди встановлений вироком суду складає 2076,46 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2020 році ( 2102 гр.). Враховуючи викладене вказаний вирок має бути приведений у відповідність до законодавства.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України та вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Ізмаїльського міскрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2023 року за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та шість місяців.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 4 ст.185 КК України до покарання 5 років та 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення призначеним даним вироком покаранням, покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 5 ( п`яти) років та 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування призначеного даним вироком покарання згідно з вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 року, попереднє ув`язнення з 24.02.2020 по 07.03.2020, з 14.07.2022 по 15.07.2022, а також з 17.01.2023 по день набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1