УХВАЛА

30 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, водія ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0000667 від 28 вересня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 вересня 2024 року, приблизно о 08 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 13.1, дорожнього знаку 3.41 «Контроль» Розділу 33 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), керуючи спеціалізованим сідловим тягачем «DAF» XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом-цистерною «HENDRICKS» TS34, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 246 км автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Сарни Рівненської області в напрямку до м. Коростень Житомирської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та бетонної конструкції (блокопосту), які знаходились попереду транспортного засобу, які він міг об`єктивно виявити, не вибрав безпечного бокового інтервалу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки на вимогу дорожнього знаку, не вибрав безпечного бокового інтервалу, маючи технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу до повної його зупинки, на вимогу дорожнього знаку та допустив наїзд сідлового тягача на бетонні конструкції, з подальшим виїздом за межі смуги руху вліво, де відбувся наїзд на автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , котрий стояв в місці для огляду транспортних засобів та споруду блокпосту, в якій знаходилися працівники Національної поліції України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події;

ОСОБА_9 , отримав тілесні у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому кісток лицевого черепа, закритого перелому двох кісток передпліччя зліва та був госпіталізований в КНП «Рокитнівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування»;

ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді краніоскелетної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лівої кисті зап`ястя без порушення кільця, перелому поперечних відростків другого і третього хребців зліва, забійно-рваної рани лівого передпліччя, здавлення лівого передпліччя та був госпіталізований в КНП «Рокитнівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Порушення ОСОБА_11 вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримувати безпечного інтервалу, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

29.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення

- ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, водій ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимий.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та іншими матеріалами в їх сукупності.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Так, санкцією статті злочину в якому підозрюється ОСОБА_12 передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Також, наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема, на даний час досудовим розслідуванням не вилучено всі документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , перебування в трудових відносинах ОСОБА_5 з ФОП ОСОБА_7 , та інші речі і документи які мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Також беручи до уваги той факт, що свідками у кримінальному провадженні надано показання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , руху його транспортного засобу як до так і після дорожньо транспортної події, які органом досудового розслідування прийняті до уваги, однак не дослідженні експертами у кримінальному провадженні та судом не допитані, існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками з метою недопущення будь-якого впливу або погроз відносно них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні. При цьому, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом, а зважаючи на що ОСОБА_5 після вручення клопотання та додатків до нього, відомо коло осіб, які володіють відомостями, які мають значення для розслідування злочину, не виключено, що підозрюваним у разі не застосування до нього запобіжного заходу будуть вчинятися дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування свідків, з метою відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до органу досудового розслідування та суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового розгляду. Беручи до уваги викладене, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради із урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду, з метою уникнення покарання, виїжджати за межі державного кордону України, не з`являтися до органу досудового розслідування та суду тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, відтак існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків.

В ході досудового розслідування встановлена наявність декількох ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України. У результаті вчинення останнім злочину загинув поліцейський ОСОБА_8 , за життя поліцейського ОСОБА_9 та військовослужбовця ОСОБА_10 борються лікарі.

Крім того, застосування більш м`якого запобіжного заходу спонукатиме ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, з метою надання свідчень щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, докази у кримінальному провадженні суд досліджує безпосередньо, а станом на даний час вищевказані учасники кримінального провадження органом досудового розслідування та судом допитані не були.

Разом з тим, прошу суд звернути увагу, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При обранні запобіжного заходу прошу суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, врахувати: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, зокрема ОСОБА_5 вчинив злочин під час виконання ним свої обов`язків як водія транспортного засобу; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки; тяжкі наслідки що настали.

Таким чином наявні достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вище викладене та те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням волі, не зможуть гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили в застосуванні запобіжного заходу відмовити.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000667 від 28 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до ст.ст.40, 42, 276, 277, 278 КПК України.

О 11 год. 08 хв. 28.09.2024 року в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 .

29.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він раніше не судимий, працює водієм ФОП ОСОБА_7 , на утриманні не має неповнолітніх дітей, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а також, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення покарання, може незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, з метою надання свідчень щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, докази у кримінальному провадженні суд досліджує безпосередньо, а станом на даний час вищевказані учасники кримінального провадження органом досудового розслідування та судом допитані не були.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, водія ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, а саме до 11 год. 08 хв. 27.11.2024 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 11 год. 08 хв. 28.09.2024 року.

Утримувати ОСОБА_5 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали до 11 год. 08 хв. 27.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13