Центральний районий суд м. Миколаєва
справа № 490/6876/24
провадження № 1-кп/490/840/2024
У Х В А Л А

18.09.2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000369 від 05.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за участю:

сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2024 року до Центрального районного суду м.Миколаєва з Миколаївської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2024 року вказаний обвинувальний акт було розподілено у відповідності до ст. 35 КПК України, визначено склад колегії суддів та 08 серпня 2024 року передано для його розгляду.

08 серпня 2024 року до Центрального районного суду м.Миколаєва з Миколаївської обласної прокуратури надійшла угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим за участі захисника.

У судовому засіданні прокурор підтримав угоду, вказав, що зміст угоди відповідає вимогам КПК України та просив суд її затвердити.

Обвинувачений підтвердив намір щодо затвердження укладеної угоди; зазначив, що розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд; беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень; розуміє, який вид покарання до нього буде застосовано у разі затвердження угоди; зазначив, що укладення угоди є добровільним. Однак також повідомив, що він не мав наміру здійснювати вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Він просто мав намір поспілкуватись з "решалами", яких дуже багато біля ТСЦ № 4841. Також, обвинувачений вказав, що покарання у вигляді штрафу узгоджене між сторонами для нього є непомірним і він сподівається на допомогу дітей та близьких.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та також просив затвердити угоду.

Дослідивши матеріали справи, зміст угоди, суд прийшов до таких висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до пункту 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно із вимогами пункту 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Згідно з угодою ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; сторонами угоди досягнуто згоди щодо покарання, а саме: за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як зазначено в п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Обвинувачений в судовому засіданні фактично не визнав своєї провини, як зазначено в угоді, заперечував факт одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. А ні під час досудового розслідування, а ні в судовому засіданні не повідомив дані про особу на яку мав намір здійснити вплив, що в свою чергу суд не може розцінювати як беззастережне визнання своєї провини.

Таким чином, судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не відповідає вимогам ст. 472 КПК України; умови угоди не відповідають інтересам суспільства, що п. 2 ч. 7 ст.474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні такої угоди.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст. 469, 470, 472-474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000369 від 05.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України - відмовити.

Судове провадження у кримінальному провадженні № 0000369 від 05.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, продовжити зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1