УХВАЛА

Іменем України

27.08.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000379 від 02.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням в інтересах ОСОБА_5 , у якому просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2024 року у справі №295/11806/24, на земельні ділянки з кадастровим номером :08:001:2801 площею 0,6 га та з кадастровим номером :08:001:2802 площею 0,15 га, що розташовані в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що ОСОБА_5 06.10.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_6 , набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:2647 площею 0,75 га. У подальшому ОСОБА_5 здійснив поділ зазначеної земельної ділянки на дві земельні ділянки, яким було присвоєно кадастрові номери :08:001:2801 площею 0,6 га та :08:001:2802 площею 0,15 га.

Як далі слідує зі змісту клопотання, підставою для накладення арешту стало те, що земельні ділянки являються речовими доказами у кримінальному провадженні №0000379, предметом розслідування якого являються начебто неправомірні дії представників Оліївської сільської ради щодо виділення у власність громадян ряду земельних ділянок. Разом з тим адвокат звертає увагу, що до даного часу ні ОСОБА_5 , ні будь-які інші особи, котрі мають відношення до наведеного вище нерухомого майна, органом досудового розслідування та прокурором для участі у проведенні будь-яких слідчих дій з їх участю у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт, жодного разу не викликались. Також накладенням арешту на вказані земельні ділянки суттєво обмежуються права та законні інтереси ОСОБА_5 в частині вільного володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Наведена земельна ділянка з моменту її створення і до даного часу не мала та не має іншого цільового призначення, окрім як «Для особистого селянського господарства», тому посилання прокурора на той факт, що вона не могла бути виділена у власність громадянину у відповідності до положень ст. 116 ЗК України є безпідставними. Земельні ділянки ніяким чином не пов`язані з фактом, що став підставою для порушення кримінального провадження, та не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_5 , триває більше п`яти років, разом з тим повідомлення про підозру жодній особі не вручено, власник майна жодного разу до слідчого не викликався для дачі пояснень чи участі в інших слідчих діях. Будь-які інші обставини, які б виправдовували на даний час потреби досудового розслідування у такому ступені втручання у право власності ОСОБА_5 на відповідне нерухоме майно, відсутні.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання з підстав, у ньому викладених, просив їх задовольнити. Додав, що провадження розслідується протягом п`яти років, жодній особі не повідомлено про підозру, рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою не скасовано. До того ж після скасування арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:2647 в 2020 році через рік сторона обвинувачення знову наклала арешт фактично на ту ж саму ділянку, не зазначивши при цьому якихось нових обставин. Представник переконаний, що прокурор не навів жодних інших доводів у клопотанні про арешт майна, що не досліджувались під час розгляду клопотання про скасування арешту майна по справі №295/11094/24 кількома днями раніше. На думку адвоката ОСОБА_3 , прокурор не довів якому з критеріїв речового доказу відповідають земельні ділянки., а висновок експерта по суті є нікчемним, так як експерт детально не розкрив в чому полягала невідповідність проекту землеустрою вимогам чинного на той час законодавства.

Прокурор Житомирської окружної прокуратури в судовому засіданні заперечив проти вимог клопотання. За словами прокурора те, що ОСОБА_5 не допитаний в рамках кримінального провадження, не свідчить про відсутність в його діях ознак складу злочину або про те, що земельні ділянки не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. Просто на даній стадії досудового розслідування не зібрано достатньо доказів для оголошення підозри. Прокурор окремо зауважив, що Житомирська РДА відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України не погодила ОСОБА_6 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку із чим мета арешту не допустити подальшого перетворення земельних ділянок.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна та прокурора, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 02.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Оліївської сільської ради при безоплатній передачі у власність земельних ділянок комунальної власності, які входять до складу об`єднаної територіальної громади вказаної сільради на території сіл Оліївка та Довжик по масиву Крошенському, вулиці Малинська та Народицька в с. Оліївка Житомирського району, незважаючи на наявність на цих землях особливо цінних ґрунтів, а також незважаючи на те, що на більшості земельних ділянках згідно Детального плану заплановано будівництво школи та стадіону.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000379 від 02.05.2019 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2024 року у справі №295/11094/24 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22.12.2021 у справі №295/17133/21, у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на земельні ділянки: кадастровий номер :08:001:2802 площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 , та кадастровий номер :08:001:2801 площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 .

Проте, вже ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2024 року повторно накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на наступні земельні ділянки: з кадастровим номером :08:001:2801 площею 0,6 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :08:001:2802 площею 0,15 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 08.08.2024, арешт на нерухоме майно накладений, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

За загальним правилом, визначеним п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення, в тому числі арешту майна, допускається у разі, якщо існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи доводи учасників провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання у зв`язку із не доведенням стороною обвинувачення тих обставин, що потреби досудового розслідування виправдовують відповідний ступінь втручання у право приватної власності на земельні ділянки та на даній стадії кримінального провадження не відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий суддя зважує і на тривалий час, протягом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в період якого на згадані земельні ділянки вже двічі скасовувався арешт майна (перший раз до її поділу), а також на відсутність повідомлення про підозру жодній зі службових осіб Оліївської сільської ради, хоча кримінальний процесуальний закон пов`язує існування у певних випадках обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення із підставою для застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором не доведена неможливість виконання завдання, для виконання якого стороною обвинувачення ініційовано звернення із клопотанням про арешт майна. Так, у своїх письмових запереченнях на клопотання про скасування арешту майна та у виступі в судовому засіданні прокурор послався, зокрема, на висновок експерта від 19.10.2023, згідно із яким проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель Оліївської сільської ради для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,75 га гр. ОСОБА_6 , виготовленого ФОП ОСОБА_7 за складом, змістом та правилам оформлення не відповідає вимогам законодавства, чинного станом на 25.02.2019, а виявлені невідповідності є суттєвими. Також прокурор послався на Генеральний план м. Житомира та ту обставину, що спірна земельна ділянка розташовується на території багатоквартитирної житлової забудови.

Разом з тим слідчий суддя критично ставиться до вказаних пояснень, оскільки слідчому судді під час розгляду клопотання не було надано доказів скасування рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21.12.2018 про надання ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та/або рішення від 23.09.2020 року про розгляд та затвердження такого проекту землеустрою. У свою чергу посилання на Генеральний план м. Житомира та Схеми зонування території м. Житомир не є цілком переконливими, зважаючи на місце розташування спірних земельних ділянок.

Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, зміст клопотань про арешт майна та про скасування арешту майна, зважаючи на предмет досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000379, загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, завдання і мету арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку про доведення представником власника майна, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба та не доведення стороною обвинувачення протилежного. Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 7-9, 16, 22, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2024 у справі №295/11806/24, у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000379 від 02.05.2019, у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на земельні ділянки:

кадастровий номер :08:001:2801 площею 0,6 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 ;

кадастровий номер :08:001:2802 площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, власником якої є ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1