27 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Підставою застосування арешту вказаного майна є забезпечення його збереження у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження його можливого зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженню.
Метою арешту майна, тимчасово вилученого 21.11.2024, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Вважаючи, що тимчасово вилучені предмети можуть містити сліди скоєння злочину, а також бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на теперішній час виникла необхідність накласти арешт з метою попередження можливого пошкодження, відчуження чи знищення вказаного майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.
У судове засідання представник володільця вилученого майна не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, позаяк у протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Клопотання про арешт обумовлене необхідністю збереження речових доказів.
На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено, що вилучені прозорі зіп-пакети в кількості 100 шт.; предмет схожий на електронні ваги. Упаковано в спец-пакет WAR 1892525; зіп-пакети із залишками речовини зеленого кольору в кількості 10 шт.; зіп-пакети з речовиною зеленого кольору в кількості 3 шт.; зіп-пакет з грибами; електронні ваги зі слідами речовини зеленого кольору; два предмети, схожі на гріндери; два скляні пристрої зовні схожі на пристрої для паління наркотичних засобів мають значення речових доказів.
Зокрема, дозвіл на відшукання цього майна слідчим суддею при вирішенні питання про проведення обшуку не надавався, клопотання та долучені матеріали не містять переконливого обґрунтування відповідності цих вилучених предметів критеріям, які застережені в ст. 98 КПК України, так само як і не обґрунтовано та не доведено їх значення для справи в обсязі внесених до ЄРДР відомостей.
Окрім цього, кримінальне провадження в рамках якого надавався дозвіл на обшук, стосувалося тільки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Будь-яких фактичних відомостей про те, що вилучені предмети мають доказове значення в цьому кримінальному провадженні наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, не підтверджується.
У звязку з цим, клопотання у частині накладення арешту на вказане майно задоволенню не підлягає, а зазначене майно підлягає негайному поверненню власнику.
Що стосується іншого тимчасово вилученого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на вказане майно, так як воно відповідає ознакам речових доказів, а також дозвіл на вилучення вказаного майна був наданий слідчим суддею під час вирішення питання про надання дозволу на обшук. Зазначене майно підлягає детальному огляду та дослідженню, а тому слідчий суддя вважає, що на даний момент досудового розслідування, зберігаються ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, а відтак є необхідність у його арешті.
Зокрема, дозвіл на вилучення мобільних телефонів, банківських карток, стаціонарних комп`ютерів, надавався слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на обшук, та потребує зясування всіх обставин у кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 214, 236, 309, 369-372 КПК України, слідчий судя,-
Накласти арешт на майно, яке 21.11.2024 , було виявлено та вилучено в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «IPhone 7+» в корпусі білого, ІМЕІ: НОМЕР_1 , м.т.: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «IPhone 13 Pro» в корпусі зеленого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , м.т.: НОМЕР_5 ; мобільний телефон «IPhone 6» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 (знаходиться у вимкнутому стані); банківська карта «Монобанк» № НОМЕР_7 ; банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_8 ; банківська карта «Ощадбанк» № НОМЕР_9 ; банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_10 ; ноутбук «DELL» в корпусі сірого кольору, ідентифікаційна ознака: НОМЕР_11 із зарядним пристроєм; мобільний телефон «IPhone XS max» в корпусі білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 , м.т.: НОМЕР_14 . Упаковано в спец-пакет SUD 3066320; системний блок в корпусі чорного кольору з ідентифікаційною ознакою: НОМЕР_15 . Упаковано в полімерний пакет та оклеєно біркою з пояснювальними написами.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1