КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5109/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Золочів, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 07.09.2024 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити розмір застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, адвокат посилається на те, що ухвала суду винесена з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку захисника, оскаржувану ухвалу не можна вважати законною і обґрунтованою, оскільки суд, розглянувши в судовому засіданні два клопотання, постановив рішення тільки по одному з них. По клопотанню захисника рішення судом не прийнято. Крім того, в ухвалі не зазначено чи запобіжний захід тримання під вартою продовжений з визначенням застави чи без визначення застави.

На думку адвоката ОСОБА_6 , суд мав залишити без задоволення клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника.

Апелянт зазначає, що практика Верховного суду та Європейського суду з прав людини свідчить про те,що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поведінка ОСОБА_8 протягом всього досудового розслідування свідчить, що він не збирається переховуватись від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини.

Вказує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється з вересня 2023 року.

За цей час органом досудового розслідування не зібрано жодного доказу, що ОСОБА_8 мав намір, планував, або здійснював інші дії з метою переховуватись або уникнути відповідальності.

Підстави вважати, що ОСОБА_13 може переховуватись у випадку перебування під більш м`яким запобіжним заходом - відсутні, оскільки він є особою призовного віку і не має можливості покину країну. Кордони на виїзд з країни на сьогоднішній день надійно закриті митними та правоохоронними органами, а вся країна в численних блок-постах, через які не можна проїхати непоміченим. Крім того, ОСОБА_8 має на меті вирішувати питання кримінального правопорушення виключно в правовому полі.

Також апелянт зазначає, що підстави вважати, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, потерпілих, експертів, також відсутні.

Вказує, що органом досудового розслідування не зібрано жодного доказу про таку поведінку ОСОБА_14 або можливість такої поведінки, яка може свідчити про здійснення ОСОБА_15 тиску на сторін та учасників справи.

До того ж, ОСОБА_8 невідомо хто є свідками у даному кримінальному провадженні, а тим паче не відомі їх адреси чи засоби зв`язку.

Відсутні і підстави вважати, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_14 надалі зміниться.

Адвокат вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та сім`ю.

Також посилається на те, що з моменту взяття ОСОБА_14 під варту ризики непроцесуальної поведінки значно зменшились.

Захисник посилається на те, що слідчий у клопотанні про продовження строку тримання під вартою вказав про значний обсяг слідчих і процесуальних дій за період знаходження ОСОБА_14 під вартою. За цей час поведені обшуки, вилучені документи і речові докази, затримані інші особи, допитані свідки. Перелік дій, які необхідно здійснити органу досудового розслідування, згідно клопотання про продовження запобіжного заходу, свідчать про те, що у ОСОБА_14 відсутня фізична можливість на них вплинути, оскільки підозрюваний не може вплинути на огляд і аналіз вилучених документів і речових доказів, які вже знаходяться в розпорядженні слідчого органу, на розсекречення матеріалів НСР, на отримання висновків експертів, підготовку слідчим клопотань, вивчення і аналіз протоколів НСРД, та вплив на осіб щодо яких здійснювалось НСРД, оскільки, крім органу який здійснював НСРД, ніхто не знає цих осіб.

Враховуючи, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 значно зменшились, існують підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Скаржник звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні підозра пред`явлена 9 особам по тим самим статтям Кримінального кодексу України.

Наступного дня після винесення оскаржуваної Ухвали - 11.07.2024 року Печерськимрайонним судом міста Києва 6 особам у даному кримінальному провадженні було визначено розмір застави і одній особі змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Звернувшись з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_14 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої був би співмірний та реальний.

На обґрунтування вимог скарги ОСОБА_7 зазначає про те, що прокурор, всупереч вимог ч. 1 ст. 199 КПК України щодо звернення у 5 денний термін, звернувся з клопотанням 25.03.2024 року. Статтею 184 КПК України передбачено зміст клопотання прокурора, а також додатки до нього. Частина 3 ст. 184 КПК України зобов`язує прокурора долучати до клопотання: копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Однак, прокурор разом із слідчим, всупереч вимог КПК України щодо долучення до клопотання матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, цю вимогу проігнорував, а слідчий суддя жодного правового аналізу цій вимозі КПК України та порушенням, допущеним прокурором щодо долучення матеріалів, та підтвердження надання цих матеріалів підозрюваному, не надав.

Також захисник зазначає, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва вимоги, викладені ст.ст. 177, 178 КПК України, не враховувались, оскільки про ценічого не зазначенов ухвалі суду.

Отже, слідчий суддя всупереч вимог ст. 178 КПК України, не надав жодних оцінок порушенням, допущеним органами досудового розслідування, не дослідив матеріали, якими б обґрунтовували наявність підозри.

На думку адвоката, ухвала слідчого судді від 10.07.2024 року є незаконною, такою, яка суперечить вимогам Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенції), Кримінальному процесуальному кодексу, що свідчить про невиконання та не врахування суддею рішень Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у зв`язку із чим ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Адвокат зазначає, що слідчому судді було звернуто увагу на те, що ризики, які викладає прокурор в своєму клопотанні, взагалі не відповідають матеріалам справи, оскільки стороні захисту та підозрюваному не відомі ані адреси, ані прізвища осіб, які допитані органом досудового розслідування, а якби були відомі, то прокурор мав надати такі докази та докази впливу.

Крім того, слідчі органи провели обшуки та вилучили всі предмети, які вони вважали за необхідне, навіть автомобіль, який належить ОСОБА_12 .

Щодо перетину кордону з підробленими документами, то в нашій державі введено військовий стан, а перетин кордону заборонений, окрім як на законній підставі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України.

17.05.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

17.05.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 15.07.2024 року включно.

02.07.2024 року постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001805 продовжено до трьох місяців, тобто до 17.08.2024 року.

08.07.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001805 до 6 (шести) місяців, а саме до 17 листопада 2024 року.

10 липня 2024 року слідчий групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Слідчий в клопотанні наголосив, що проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для судового розгляду даного кримінального провадження, вирішення кваліфікації дій кожного з підозрюваних та впливають на повноту досудового розслідування і судового розгляду.

Вказані обставини свідчать про те, що закінчення досудового розслідування на даному етапі є неможливим та потребує додаткового строку досудового розслідування, оскільки результати цих процесуальних дій мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження.

Провести зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо у зв`язку із значним їх обсягом,у тому числі проведенням експертиз, проживанням свідків у кримінальному провадженні не в місті знаходження органу досудового розслідування, великим обсягом вилучених речей та документів, які детально треба оглянути та дослідити.

Так, підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 орган досудового розслідування вказує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України, яка підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З часу обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки в ході досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих, інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем імовірності підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 07.09.2024 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегією суддів також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Всупереч тверджень апелянтів, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, продовживши строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 255 КК України, що зумовлює право суду не визначати розмір застави при продовженні строків тримання під вартою.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Колегія суддів зауважує, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді не надано та матеріали провадження таких доказів не містять, а тому перешкод для утримування ОСОБА_8 під вартою немає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянтів на те, що підозрюваниймає сім`ю, постійне місце проживання, він не збирається переховуватись від слідства і суду та перешкоджати встановленню істини, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , оскаржувана ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року вичерпала свою дію 07 вересня 2024 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поданих в інтересах ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4