У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 610/2255/18

провадження № 51-2386 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із дозволом на носіння та зберігання вогнепальної зброї, на строк 3 роки.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 травня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Ухвалами Касаційного кримінального суду від 13 червня, 09 липня 2024 року відмовлено засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження та повернуто його касаційні скарги.

06 вересня 2024 року до Суду втретє надійшла касаційна скарга засудженого на судові рішення судів попередніх інстанцій з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Засуджений стверджує, що він не отримував на свої звернення належним чином засвідченої копії ухвали апеляційного суду, що унеможливило своєчасне подання ним касаційної скарги.

Колегія суддів розглянула клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження, долучені до нього матеріали та дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Під поважними причинами потрібно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні 03 листопада 2022 року. Відтак йому було достовірно відомо про строки та порядок касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до інформації, наданої Суду Харківським районним судом Харківської області, згідно з актом ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» 07 грудня 2022 року засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився від вручення йому під розписку копії ухвали Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року, у зв`язку з чим її зміст йому було оголошено та роз`яснено в усній формі.

Отже, засудженому було належним чином повідомлено про зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду 07 грудня 2022 року, строк на оскарження якої пройшов 07 березня 2023 року.

Втретє із касаційною скаргою засуджений звернувся 06 вересня 2024 року в порушення положень ч. 2 ст. 426 КПК.

Твердження засудженого про те, що апеляційний суд надсилав йому неналежним чином засвідчену копію ухвали від 03 листопада 2022 року не вказують про існування обставин, які об`єктивно були непереборними та унеможливлювали своєчасне звернення до касаційного суду у визначений законом строк.

При цьому Суд зазначає, що такі ж доводи щодо наявності, на думку засудженого, підстав для поновлення касаційного строку були відхилені касаційним судом в ухвалах від 13 червня, 09 липня 2024 року.

З урахуванням викладеного, поважних причин пропуску строку для касаційного оскарження, а, отже, і підстав для його поновлення колегія суддів не встановила, а тому касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року.

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3