ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1952/24 Справа № 205/924/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000054 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 31.05.2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, однак відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.04.2023, що видана КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», ОСОБА_9 на 23.08.2022 року перебувала під клінічним наглядом в умовах замісної підтримувальної терапії.

Враховуючи наведене, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 має розглядатися з обов`язковою участю захисника, однак суд першої інстанції не залучив захисника обвинуваченій, чим було порушено її право на захист.

Зазначає, що органом досудового розслідування було встановлено перебування ОСОБА_9 на обліках у лікарів нарколога та психіатра, але не було встановлено дійсного стану її здоров`я.

Окрім того, обвинувачена в судових засіданнях сама повідомляла, що вона є наркозалежною, однак суд, враховуючи вказані обставини, не з`ясував її думки щодо залучення захисника.

Також судом не досліджувалися письмові докази, які були надані сторонами під час судового засідання.

Стверджує, що про нерозуміння ОСОБА_9 свідчить і те, що вона у цьому провадженні намагалася долучити рішення про те, що вона ніби-то є опікуном свого батька.

Вказує на те, що обвинувачена перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не мала змоги залучити захисника самостійно, також судом їй не було роз`яснено права та обов`язки.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; - за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше судима за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та будучи обізнаною про те, що з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 (затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022) введено на території України воєнний стан, який було продовжено Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 продовжено на 90 діб, вчинила кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану.

Так, у невстановлений час та місці у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

26.12.2023 року приблизно о 08.00 годині (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_9 перебувала за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , де побачила мобільний телефон «Хіаоmі» модель «Redmi Note 4 32Gb» бежевого кольору, який належить ОСОБА_7 , та який знаходився на зарядці поза межами зору власника.

В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. При цьому вказаний телефон ОСОБА_9 визначила об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_9 у вказаному місці та час, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу заволоділа мобільним телефон «Хіаоmі» модель «Redmi Note 4 32Gb» бежевого кольору, який належить ОСОБА_7 , вартість якого становить 1550 грн.

Виконавши всі свої злочинні дії до кінця ОСОБА_9 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1550 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у ОСОБА_9 в період часу з 30.12.2023 по 01.01.2024 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Так, 01.01.2024 року близько 12.12 годин, ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зустрілась з раніше знайомим їй ОСОБА_7 , де запропонувала останньому викупити його мобільний телефон з ломбарду за 1000 грн.

Будучи введеним в оману пропозицією ОСОБА_9 , ОСОБА_7 передав грошові кошти у розмірі 1000 грн ОСОБА_9 , розраховуючи на те, що остання викупить з ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 101-К, його мобільний телефон «Хіаоmі» модель «Redmi Note 4 32Gb» бежевого кольору, закладений ОСОБА_9 26.12.2023 у вищевказаний ломбард.

Після чого, ОСОБА_9 , знаючи про те, що у вищевказаному ломбарді мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 відсутній, з метою реалізації свого злочинного умислу, зловживаючи довірою потерпілого отримала грошові кошти у розмірі 1000 грн від ОСОБА_7 , та, утримуючи їх при собі, зайшла до приміщення вказаного ломбарду «Імперіал», де викупила свій мобільний телефон, закладений нею 31.12.2023, тим самим розпорядилась отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_9 спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену, захисника та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені цим кодексом.

Суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Пунктом «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Право на захист закріплено у ст. 59 і п. 6 ст. 129 Конституції.

З огляду на положення статті 7 КПК України, кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Незабезпечення обвинуваченому можливості особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку чи ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 345 КПК України при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , оскільки не перевірив питання щодо вручення обвинуваченій пам`ятки про її права та обов`язки, також не з`ясував, чи зрозумілі обвинуваченій її права та обов`язки і у разі необхідності не роз`яснив їх.

Вказане підтверджується, як журналами судових засідань від 12.02.2024 року та 21.02.2024 року (а.п. 19-20, 28-30), так і звукозаписами носія інформації, на яких зафіксовано перебіг цього судового процесу.

Відповідно до правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 року (справа № 444/797/18) та від 21.03.2019 року (справа № 353/627/17), відсутність перевірки судом питання вручення обвинуваченому пам`ятки про його права та обов`язки, не з`ясування, чи зрозумілі йому його права та обов`язки і, у разі необхідності, нероз`яснення їх, свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону, а саме порушення права обвинуваченого на захист.

Також судом першої інстанції залишено поза увагою наявні в матеріалах провадження довідки про те, що обвинувачена ОСОБА_9 перебувала на лікуванні в КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР (а.м.к.п. 93) та перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.п.26).

Окрім того, відповідно до виписок із медичної карти ОСОБА_9 має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоідів, однак судом першої інстанції не надано оцінки стану обвинуваченої та необхідності участі в судовому провадженні захисника.

З огляду на викладене, судовий розгляд відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме порушено право обвинуваченої на захист.

Згідно із вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що допущені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_9 , а тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст.ст. 412, 415 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставою для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити доводи апеляційної скарги захисника, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у разі ж доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, призначене покарання за вказаними статтями із застосуванням ст. 70, 71 КК України вважати справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4