ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2024 р., постановлену в кримінальному провадженні №0002078 щодо ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, проживаючому з адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, одруженому, маючому на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючому, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 19 вересня 2024 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 800000 грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

При цьому посилався на те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду жодним чином не доведений, оскільки ОСОБА_7 готовий з`являтися на першу вимогу та виконувати обов`язки, зазначені в ухвалі суду. Підтвердженням цього є те, що перебуваючи в статусі підозрюваного з 19.07.2024

ЄУНСС 714/677/24 НП 11сс/822/232/24 головуючий 1 інстанції

ОСОБА_9 , ОСОБА_7 добровільно та самостійно з`явився до суду 22.07.2024 р.

Також вважає, що ризик незаконно впливати на свідків є надуманим, оскільки вони вже допитані в суді в порядку ст. 225 КПК України. Не доведеним вважає також є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 є раніше не судимим, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор, не доведені.

Зазначав, що визначений розмір застави є непосильним для ОСОБА_7 ,з урахуванням його майнового стану, занадто суворим та таким, що розходиться з практикою ЄСПЛ. Застава є альтернативним запобіжним заходом, а встановлення значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки унеможливлює існування альтернативи.

Апелянт просив врахувати недоведеність факту одержання ОСОБА_7 від свідків грошових коштів в розмірі 14000 доларів США.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно ухвали слідчого судді, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою із іншими не встановленими органом досудовим розслідування особами, організував незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян України призовного віку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за грошову винагороду в сумі 6000 євро та 14 доларів США, яких було затримано в межах прикордонної смуги під час руху в бік кордону на відстані 20м від лінії державного кордону.

19.07.2024 р. ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.3 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами,вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод за кваліфікуючими ознаками: вчинено за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів. Санкція вказаного злочину передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 9-ти років з конфіскацією майна.

З апеляційної скарги вбачається, що захисником не оскаржується обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З даних про особу ОСОБА_7 вбачається, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інкримінований йому злочин вчинив в період воєнного стану в України.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки до даного часу не може вказувати на відсутність її в майбутньому та повинно бути оцінено в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми діями допомагав особам чоловічої статі призовного віку незаконно перетнути державний кордон України в період, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією Росії, а також те, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та не підлягає мобілізації і на нього не поширюється заборона виїзду за кордон, колегія суддів вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Колегія суддів приходить до висновку, що застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або застави у меншому розмірі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується доводів апелянта про непомірний розмір застави, то на переконання колегії суддів, з урахуванням доведених у судовому засіданні ризиків, саме запобіжний захід у виді застави у визначеному слідчим суддею розмірі у даному конкретному випадку, є достатнім для запобіганню вказаним вище ризикам та виконанню покладених на ОСОБА_7 обов`язків.

При цьому таке рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 та таким, що суперечить положенням ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, застосувавши щодо ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу немає.

А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя