Ухвала

Іменем України

11.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" ОСОБА_5 про заміну стягувача у виконавчому листі, -

встановив:

Заявник - директор товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі. В обгрунтування заяви заявник покликається на те, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.10.2010 року у справі № 1-39/09 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 102/2004 від 07.04.2004 року в загальній сумі 288 933 грн. 56 коп. Згідно Договору № GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги від 13.08.2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги за кредитним договором та всіма іншими похідними договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Відповідно до частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначає, що норма статті 442 ЦПК України передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником так і заміну боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст.533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Ч.5 ст.534 КПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ч.1 ст.539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, розгляд даної справи слід проводити в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року.

Дослідивши заяву з додатками, матеріали кримінальної справи №1-39/09, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-ч.5 ст.191 КК України та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 (три) роки, з конфіскацією належного йому майна. Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки, з конфіскацією належного йому майна. Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки. Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки. Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки без застосування штрафу. На підставі с.70 КК України, остаточну міру покарання ОСОБА_1 призначити шлязом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 (три) роки, з конфіскацією належного йому майна, без застосування штрафу. Час відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту реального поміщення у кримінально - виконавчу установу після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишено без змін. Цивільний позов, заявлений ЛРУ ВАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнено з засудженого на користь банку суму в розмірі 288 933 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев"ятсот тридцять три) гривень 56 коп., в решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Крім того, даним вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 року, апеляцію прокурора задоволено, вирок суду від 28 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 змінено, виключено із обвинувачення засудженого епізоди підроблення свідоцтва № НОМЕР_1 про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Дункан", виписаного 23.02.2004р., електрографічні копії податкової декларації з податку на додану вартість ПП "Дункан" за березень 2004 р., а також розрахунок коригування сум ПДВ до неї. Вирок суду від 28 грудня 2009 року в частині засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст.366, ч.2 ст.222, ч.2 ст.367 КК України скасовано, звільнено його від кримінальної відповідальності за цими статтями у зв"язку із закінченням строків давності та закрито провадження по справі. В решті вирок залишено без змін, апеляцію засудженого без задоволення.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2011 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2012 року апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та засудженого ОСОБА_1 задоволено. Вирок Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 в частині його засудженя за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України змінено. Пом"якшено покарання ОСОБА_1 та ухвалено вважати його засудженим за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки без конфіскації належного йому майна. Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_1 за ч.2 ст 222; ч.1 ст. 366; ч.2 ст. 367 КК України скасовано, звільнено його від кримінальної відповідальності за цими статтями в зв"язку із закінченням строків давності та закрито провадження по справі. Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст. 209 КК України скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п.2 ст. 6 КПК України. Виключено із обвинувачення засудженого епізоди підроблення свідоцтва № НОМЕР_1 про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Дункан", виписаного 23.02.2004 року, електрофотографічної копії податкової декларації з податку на додану вартість ПП "Дункан" за березень 2004 року, а також розрахунок коригування сум ПДВ до неї. В решті вирок залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.401 КПК України 1960 року, вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ч.1 та ч.3 ст.404 цього кодексу визначено, що вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніш як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції, у разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 цивільний позов, заявлений ЛРУ ВАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнено з засудженого на користь банку суму в розмірі 288 933 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев"ятсот тридцять три) гривень 56 коп., в решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

15 грудня 2017 року набув чинності новий Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.17.2 розділу VIII "Перехідні положення" ЦПК України в новій редакції, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, при вирішенні питання про заміну стягувача у виконавчому листі, суд керується вимогами ЦПК України, чинними станом на день розгляду заяви.

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

До матеріалів розглядуваної заяви не долучені документи, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості в боржника ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» станом на день подання заяви.

З матеріалів справи вбачається, що як первісний цивільний позивач, так і заявник зайняли пасивну позицію щодо виконання вироку суду в частині задоволеного цивільного позову, зокрема в тому числі після укладеного 13.08.2020р. договору відступлення прав вимоги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про вчинення активних дії для реалізації своїх прав в межах задоволеного цивільного позову, а відтак докази поважності невиконання таких дій.

До заяви не долучені документи, які містять інформацію про хід та стадію виконавчого провадження, з моменту винесення остаточного рішення у кримінальній справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.). Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка набрала чинності для України з 11.09.1997 р. та згідно зі ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 р. у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, судом не встановлено підстав для задоволенння заяви директора товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" ОСОБА_5 про заміну стягувача у виконавчому листі у кримінальній справі № 1-39/09.

Суд звертає увагу, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2022р. заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" ОСОБА_5 про видачу дублікату виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред"явлення у кримінальній справі № 1-39/09 залишено без задоволення. Однак, заявник повторно звернувся до суду із відповідною заявою.

Разом з тим, якщо у заявника є підстави не погоджуватись з прийнятим рішенням, останній вправі звернутись із апеляційною скаргою в порядку, визначеному КПК України.

Відтак, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на недопущення зловживання своїми процесуальними правами, зокрема, шляхом подачі повторної заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, не обгрунтувавши такі вимоги доказами, що буде наслідком реагування з прийняттям відповідних рішень згідно положень вимог законодавства України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 12, 43, 44, 76, 81, 442 ЦПК України, суд -

постановив:

заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" ОСОБА_5 про заміну стягувача у виконавчому листі у кримінальній справі № 1-39/09 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі через суд першої інстанції.

Суддя ОСОБА_3