ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1750/24 Справа № 237/3239/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остапи Лугинського району Житомирської області, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не судимого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.1 ст.115 КК України і призначено покарання в виді 12 років позбавлення волі. Вирішено питання про речові докази, арешт майна та судові витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, обіймаючи посаду вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , 12 січня 2023 року, приблизно о 16.00 год., знаходився в приміщенні приватного будинку, розташованого в місці тимчасової дислокації роти за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним і солдатом ОСОБА_9 виникла словесна сварка з приводу несення служби. Будучи невдоволеним применшенням ролі його участі у виконанні бойових завдань, ОСОБА_6 , використовуючи малозначний привід, діючи умисно, з метою протиправного позбавлення життя солдата ОСОБА_9 , взяв у руки закріплений за ним автомат АК-74 калібру 5,45 мм з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, дослав патрон у патронник і, привівши автомат у бойову готовність, здійснив у кімнаті будинку один постріл в область грудної клітини солдата ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді вогнепального наскрізного кульового поранення грудної клітини, від якого солдат ОСОБА_9 помер по дорозі до лікарні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного кульового поранення грудної клітини, з пораненням тіла грудини на рівні 3-го ребра, серця, нижньої долі лівої легені, 9-го ребра лівої половини грудної клітини, які утворилися від пробивної дії кулі при пострілі з вогнепальної зброї і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настаннями смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Не погодившись з вказаним вироком суду захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та визнати ОСОБА_6 невинуватим і виправдати у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та закрити відносно нього кримінальне провадження. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка тому, що стороною обвинувачення під час розгляду даної кримінальної справи не було надано суду доказів, які б, виходячи з принципу «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказує, що ОСОБА_6 свою вину у навмисному вбивстві ОСОБА_9 категорично заперечує. Вважає, що покази свідка ОСОБА_10 є недопустимим доказом, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, які є додатком до обвинувального акту, вказаного свідка взагалі немає. Його покази стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не розкривалися. Також вказує, що обвинувачення під час підготовчого судового засідання не заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_10 . Вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку не було враховано те, що стороною обвинувачення не була доведена суб`єктивна сторона інкримінованому ОСОБА_6 діяння. Вказує, що від отриманої під час бойових дій на фронті контузії, ОСОБА_6 страждає та страждав під час інкримінованого діяння постійними вкрай сильними головними болями та змінами настрою, була необхідність звернення до лікаря-нсихолога, але він не мав на це змоги, оскільки весь час перебував у бойовому підрозділі та приймав безпосередню участь у боях. Вказує, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів того, що ОСОБА_11 не перебував під час інкримінованих йому подій у стані психологічно здорової людини і що перенесені ним бойові травми головного мозку, утому числі контузії не мали жодного значення під час описуваних подій та не впливали на характер та направленість дій ОСОБА_6 . Вказує, що суду не були надані оригінальні носії відеозаписів, які проводилися під час слідчих дій, слідчих експериментів зі свідками, що на думку апелянта є підставою визнавати такі докази (відеофонограми) недопустимими, внаслідок порушення вимог КПК. Вказує, що згідно висновку експертизи дослідження вибухових речових та продуктів пострілу, яка була проведена після відібрання у підозрюваного ОСОБА_6 його біологічних зразків (змивів з правової та лівої руки), слідів пострілу на руках ОСОБА_6 не виявлено. Вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку безпідставно не дійшов до висновку, що покази ОСОБА_6 та його версія подій органами досудового розслідування не була спростована.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з показами свідків наданих під присягою у судовому засіданні першої інстанції та з усіма зібраними письмовими доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції не визнав своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні пояснивши, що він є військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період. На момент інкримінованої йому події ніс службу в Донецькій області на посаді вогнеметника. Разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і Казмеришиним жив у приватному будинку у місці тимчасової дислокації їх роти в селі Максимільянівка Покровського району. З усіма, в тому числі і з ОСОБА_12 , мав нормальні стосунки. 12.01.2023 ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стали стріляти в будинку. З цього приводу він декілька разів робив їм зауваження, а потім забрав автомати, поставив їх у проході в будинок і пообіцяв повідомити про це командира роти. Знаходячись у ванній кімнаті, де прав свої речі, він почув, як ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , які перебували на кухні, розташованій поряд з ванною кімнатою, стали сваритись між собою. Він вдягнув навушники, щоб слухати музику, і займався пранням. Його автомат стояв неподалік нього у проході у ванну кімнату. Потім він побачив, що ОСОБА_12 лежить на підлозі на кухні головою до дверей. Біля нього метушилися хлопці, але що сталося він не зрозумів. Бачив, як ОСОБА_13 став надавати ОСОБА_12 допомогу, і зрозумів, що сталося, лише коли ОСОБА_12 стали виносити з кімнати. Стверджує, що у ОСОБА_12 він не стріляв та заявляє, що вистрілити у нього міг будь-хто, хто на той час перебував у приміщенні будинку. Пам`ятає, що коли вийшов з ванної кімнати, біля нього стояв ОСОБА_15 , який кричав йому: «Що ти наробив?», а він був «у ступорі», нічого не розуміючи. У нього сильно боліла голова, що було наслідком його неодноразових контузій, отриманих під час війни. Чи забирав хтось у нього автомат не пам`ятає. 13.01.2023 його було затримано. Зазначає, що обвинувачення у вбивстві ОСОБА_17 йому висунуто безпідставно, так як його вини прокурором не доведено. Порохових газів у нього на руках виявлено не було, а проведений з ним слідчий експеримент доказом не вважає, оскільки він проводився з ним не в будинку, де сталася подія, а в приміщенні поліції. Також стверджує, що на слідчому експерименті він давав пояснення та показував, як тримав автомат, після того, як йому розказали, як він це робив. Натомість, до вбивства ОСОБА_9 він непричетний.

Незважаючи на займану обвинуваченим ОСОБА_6 позиції, що виразилась у не визнанні себе винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, показання обвинуваченого у частині, що він не причетний до заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового поранення грудної клітини, які утворилися від пострілу з вогнепальної зброї і настаннями смерті потерпілого ОСОБА_9 , на думку апеляційного суду вказані покази протирічать іншим доказам по справі, які в повній мірі підтверджують винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині при обставинах вказаних у вироку, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.115 КК України, а саме:

Показам наданими у суді першої інстанції свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Крім показів вказаних свідків наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, під присягою його вина підтверджується письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 13.01.2023, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 за участю очевидця події ОСОБА_23 .

Протоколом огляду трупу ОСОБА_9 від 13.01.2023.

Висновком експерта №10 від 13.01.2023, на тілі ОСОБА_9 виявлено вогнепальне наскрізне кульове поранення грудної клітини з пораненням тіла грудини.

Висновком експерта №СЕ-19/104-23/6276-БЛ від 14.03.2023, зброя, яку використав ОСОБА_6 , є бойовою нарізною вогнепальною зброєю 5,45 мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74) № НОМЕР_2 , 1988 року випуску, придатним для стрільби. Експертом підтверджено, що вилучена під час огляду місця події гільза стріляна з автомата АК-74 № НОМЕР_2 1988 року випуску, калібру 5,45 мм, наданого на дослідження. Куля, вилучена під час огляду 13.01.2023, також вистрелена з цього ж автомата АК-74 № НОМЕР_2 , 1988 року випуску калібру 5,45 мм. За висновком експерта, куля і гільза, вірогідно, складали один патрон проміжний патрон калібру 5,45 мм зразка 1974 року.

Протоколом огляду від 12.01.2023, на час вилучення з місця події автомата НОМЕР_3 , 1988 року випуску, закріпленого за ОСОБА_6 , в магазині на момент огляду автомата містилося 29 набоїв калібру 5,45 мм х 39 мм.

Судовою хімічною експертизою №СЕ-19/108-23/2651-ФХВР від 28.02.2023, на наданих на дослідження змивах з лівої та правої руки ОСОБА_6 , відібраних у нього на підставі постанови прокурора 13.01.2023, слідів продуктів пострілу не виявлено.

Протоколами слідчих експериментів від 13.01.2023, проведених за участю очевидців ОСОБА_23 і ОСОБА_18 , під час яких вони детально відтворили та продемонстрували відомі їм обставини, що були підтверджені ними під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Протоколами слідчого експерименту від 13.01.2023, проведеного з ОСОБА_6 під час якого останній у присутності понятих і свого захисника пояснив як і де він взяв закріплений за ним автомат АК-74, продемонстрував як пристебнув до нього магазин, як зняв запобіжник та дослав патрон в патронник, як він тримав автомат та як здійснив одиночний постріл у потерпілого, що було зафіксовано відеозаписом.

Висновками експерта №3/10 від 22.05.2023, виявлене у ОСОБА_9 вогнепальне поранення грудної клітини могли утворитися при обставинах, повідомлених на слідчих експериментах свідками ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та самим ОСОБА_6 . 13.01.2023.

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка тому, що стороною обвинувачення під час розгляду даної кримінальної справи не було надано суду доказів, які б, виходячи з принципу «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 свідомо знав про можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_9 та бажав настання цих наслідків, це підтверджується характером дій ОСОБА_6 , який взяв у руки автомат АК-74 з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, дослав патрон у патронник і, привівши автомат у бойову готовність, здійснив один постріл в область грудної клітини солдата ОСОБА_9 .

Щодо доводів апеляційної скарги, що покази свідка ОСОБА_10 є недопустимим доказом, не заслуговують на увагу, оскільки згідно оскаржуваного вироку покази вказаного свідка, судом першої інстанції, не покладено в основу ухваленого щодо ОСОБА_6 вироку, а тому усі доводи апелянта пов`язані зі свідком ОСОБА_10 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку не було враховано те, що стороною обвинувачення не була доведена суб`єктивна сторона інкримінованому ОСОБА_6 діяння, є безпідставними, так як характер, локалізація завданого тілесного ушкодження, знаряддя злочину, постріл з автомата в область грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи, з невеликої відстані у невеликому за площею приміщенні, набуті обвинуваченим за час військової служби навички стрільби та поводження з автоматом НОМЕР_4 , його попередні дії - зняття автомата із запобіжника, досилання в патронник патрону переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й тих, що фактично настали, діяв з прямим умислом, спрямованим на заподіяння смерті потерпілому.

Доводи апеляційної скарги, що відеозаписи слідчих експериментів зі свідками, які проводилися під час слідчих дій є недопустимими доказами, є безпідставними. Як вірно зазначив суд першої інстанції підстав для визнання протоколів слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 і обвинуваченим Крушком недопустимим доказом не вбачається.

Так, постановою судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2016 року чітко надано трактування умов для визнання доказів недопустимими.

Частиною 1 ст.87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також, будь-які докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Згідно п.3 Постанови Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватись недопустимими, а натомість, надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому ст.89 КПК.

Судом зауважено, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої ст.87 КПК дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Крім того покази свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_18 не суперечать протоколам слідчих експериментів, за їх участю, та доданих відеозаписів до них, обставини підтверджені свідками під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги, що висновок експертизи дослідження вибухових речових та продуктів пострілу, яка була проведена після відібрання у підозрюваного ОСОБА_6 його біологічних зразків (змивів з правової та лівої руки), слідів пострілу на руках ОСОБА_6 не виявлено, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність на руках обвинуваченого слідів пороху, за наявності інших достатніх і узгоджених між собою доказів не спростовує вини обвинуваченого, яка повністю доводиться показаннями свідків, протоколами огляду місця події, слідчих експериментів, висновками експертиз.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, про стан здоров`я ОСОБА_6 , який отримав контузію та страждав під час інкримінованого діяння постійними вкрай сильними головними болями та змінами настрою, а стороною обвинувачення не було надано суду доказів того, що ОСОБА_11 не перебував під час інкримінованих йому подій у стані психологічно здорової людини, що перенесені ним бойові травми головного мозку, утому числі контузії не мали жодного значення під час описуваних подій та не впливали на характер та направленість дій ОСОБА_6 є безпідставними та повністю спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи №278 від 15.05.2023. Згідно якої ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє реакції адаптації з порушенням емоцій та поведінки, що підтверджується анамнестичними відомостями та результатами психіатричного обстеження про появу у іспитованого на тлі психотравмувальної ситуації та перенесеної травми головного мозку емоційно-вольової неврівноваженості, образливості, нестриманості, запальності та роздратованості.

За висновком експертів, відзначені особливості психіки іспитованого виражені не настільки значною мірою, не супроводжуються хворобливими порушеннями пам`яті, мислення, критичних здібностей, психотичною симптоматикою і не позбавляли його можливості в період інкримінованого йому діяння усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Згідно дослідження, яке проводилося експертами з врахуванням матеріалів кримінального провадження, відомостей про контузії обвинуваченого, в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, іспитований виявляв правильне орієнтування в навколишньому середовищі й особах, певну послідовність і цілеспрямованість дій. В його поведінці і висловлюваннях на той час ознаки маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності були відсутні.

Висловлювання іспитованого під час проведення експертизи про те, що він не пам`ятає подій криміналу через головний біль, що у нього є галюцинації та манія переслідування, є нічим іншим як намагання представити себе психічно хворим і носять захисний установчий характер у даній ситуації, що є суб`єктивно складною і складається для іспитованого несприятливо.

В період інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 діяння і в теперішній час він виявляє реакції адаптації з порушенням емоцій та поведінки. У період часу, до якого відноситься інкриміноване іспитованому діяння, він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 також за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними і застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту та версія обвинуваченого апеляційний суд розцінює як обраний стороною спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 яка направлена на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку сторони захисту, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірка на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 саме у умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, що передбачає правову кваліфікацію за ч.1 ст.115 КК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги що оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування проведені чисельні судові експертизи, висновки яких надані суду стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження в процесі доведення обґрунтованості пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення. Крім цього, судом були допитані свідки, які перебували під присягою.

Стороною захисту не надано відомості до суду та під час апеляційного розгляду не встановлено причин для наклепу чи мотивів обмови свідками по справі обвинуваченого ОСОБА_6 . Свідки надавав свої пояснення безпосередньо у суді першої інстанції під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Покази свідків аналогічні показам наданими ними під час досудового слідства, та вони узгоджуються із сукупністю перелічених вище доказів, які свідчать про їх достатність для прийняття рішення у справі щодо наявності вини у діях ОСОБА_6 по інкримінованій йому справі.

В даному випадку обґрунтованість висновків експертів, показань свідків, а також, їх правова оцінка відповідно до вимог КПК України була надана судом при оцінці доказів в їх сукупності, достатності, достовірності та належності, викладена у вироку, що є предметом апеляційного оскарження.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді