Справа № 646/3222/23
№ провадження 1-кп/646/205/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 Червонозаводський районний суд м. Харкова у вкладі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000680 від 13.04.2023 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернігівське Лозівського р-ну Харківської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується за ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні старший солдат, перебуваючи на посаді снайпера 2 категорії відділення снайперів зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та незаконно тимчасово ухилитися від неї через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1,2,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 11 березня 2023 року близько 20 год.00хв. самовільно, без відповідного дозволу командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, т залишив місце несення військової служби, а саме місце розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 . В період з 11.03.2023 до 09.05.2023 незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме місця розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, чим вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, пояснив, що на той момент його побратими відбули на службу на лінії зіткнення під м. Бахмут, а в нього була контузія, його перевели до м. Харків на нове місце дислокації, де залишили в черговій кімнаті, він не знав, що йому робити та вирішив ввечері поїхати додому, де знаходився до 09.05.2023. Додав, що кається у скоєнному, зробив для себе відповідні висновки і має бажання продовжити службу на захисті України.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , він є начальником групи персонала військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_4 11.03.2023 прибув до штабу військової частини за адресою АДРЕСА_2 на підставі розпорядження командира підрозділу, де він проходив службу. Його нагодували, дали час для відпочинку, потім свідок йому провів інструктаж щодо чергування на нічний час. Після цього йому подзвонив ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_4 залишив місце служби, на дзвінки не відповідає, його місце знаходження не відоме. Будь-яких скарг на стан здоров`я від нього не надходило, про залишення місця служби останній нікого не повідомляв. Про даний випадок свідок доповів командиру частини та було призначено службове розслідування.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що є начальником групи сектору документального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу обвинувачений. Останній прибув до підрозділу 11.03.2023 та повинен був охороняти приміщення у нічний час доби. Через деякий час свідок виявив відсутність ОСОБА_4 на місці несення чергування, на дзвінки останній не відповідав, про намір залишити місце несення служби нікого не повідомляв.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він є начальником служби захисту інформації військової частини НОМЕР_1 . Йому відомо, що 11.03.2023 до частини прибув військовослужбовець ОСОБА_4 для охорони приміщення. Але ввечері того дня останній залишив частину та не відповідав на телефонні дзвінки, коли йому намагався додзвонитися командир. Було призначено службове розслідування та повідомлено про даний випадок ДБР.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , він займає посаду начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , куди прибув для охорони частини військовослужбовець ОСОБА_4 . 11.03.2023. Наступного дня вранці, коли свідок прибув на службу, обвинуваченого в частині вже не було.

Також свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомила, що вона є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , навесні 2023 року, точну дату не пам`ятає, до частини прибув військовослужбовець ОСОБА_4 , який увечері повинен був заступити на чергування у пункті постійної дислокації військової частини. Але зранку їй стало відомо, що останній зник з місця несення служби, у зв`язку з чим було призначено службове розслідування. При цьому ОСОБА_4 , який самовільно залишив місце служби, нікого про це не повідомляв.

Крім показань свідків, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом письмових доказів.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0000680 від 13.04.2023 до реєстру було внесено відомості за заявою військової частини НОМЕР_1 про те, що 11.03.2023 військовослужбовець- снайпер 2 категорії відділення снайперів роти вогневої підтримки старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення служби з метою ухилення від неї, в умовах воєнного стану. ( а.с.104)

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2022 №6 солдат ОСОБА_4 зарахований до списку особового складу на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 з 12.03.2022 (а.с.117).

Згідно до наказу № 113 від 20.06.2022 командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 призначено снайпером 2 категорії відділення снайперів зенітно-ракетного взводу роти вогневої підтримки ( а.с.118)

Згідно довідки ВЛК від 14.03.2022 ОСОБА_12 є здоровим, придатний до військової служби ( а.с.166)

Відповідно до виписки госпіталя ДУ ТМО МВСУ по Харківській області №1441 медичної карти стаціонарного хворого солдата ОСОБА_12 він проходив лікування у вказаному закладі з 07.09.2022 по 21.09.2022 з приводу мінно-вибухової травми, забій правого колінного суглобу, застаріле пошкодження правого колінного суглобу, струс головного мозку ( а.с.168)

Відповідно до виписки міської клінічної багатопрофільної лікарні №17 м. Харкова №643 медичної карти стаціонарного хворого солдата ОСОБА_12 він проходив лікування у вказаному закладі з 19.01.2023 по 06.02.2023, проведена операція артроскрпічна пластика та парціальна меніскетомія мениску правого колінного суглобу ( а.с.174)

Як свідчить медична характеристика на старшого солдата ОСОБА_4 від 20.06.2023 за час проходження військової служби він не звертався за медичною допомогою до медичного пукту батальйону військової частини НОМЕР_1 .

За рапортом заступника командира роти вогневої НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_1 командира частини повідомлено, що 11.03.2023 о 20 год старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце чергування у пункті дислокації штабу в/ч НОМЕР_1 , на телефонні дзвінки не відповідає. ( а.с.145)

За наказом командира в/ч НОМЕР_1 №101 від 11.03.2023 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану старшим солдатом ОСОБА_4 ( а.с.146).

Актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану старшим солдатом ОСОБА_4 було встановлено, що 11.03.2023 о 20 год старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення служби у пункті дислокації штабу в/ч НОМЕР_1 під час воєнного стану без поважної причини та матеріали службового розслідування направлено до Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, Державного бюро розслідувань ( а.с.108).

За довідкою адміністрації КНП Лозівське територіальне медичне об`єднання від 25.01.2023 №108 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , до медичного закладу не звертався ( а.с.159).

Згідно службової характеристики на старшого солдата ОСОБА_4 , за час проходження служби він зарекомендував себе посередньо, мали місце порушення дисципліни та наказів старших начальників, фізично розвинений, підтягнутий, впевнено володіє зброєю ( а.с.110)

Відповідно до виписки військово-медичного клінічного центру північного регіону МОУ №4502 та медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 він, як учасник АТО, проходив лікування у медичному закладі з 16.02.2016 по 25.02.2016 з приводу отриманих 11.02.2026 поранень мінно-вибухової травми, осколкове поранення голови, правої кінцівки, спини під час несення служби в/ч НОМЕР_3 поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 під час виконання бойового завдання; та знаходився на лікуванні з 20.05.2018 по 08.06.2018 року, після лікування був визнаний придатним до військової служби. ( а.с.168)

Як вбачається з протоколу затримання від 09.05.2023 року ОСОБА_4 був о 17 годині затриманий слідчим другого слідчого відділу Територіального управління ДБР за присутності захисника ОСОБА_13 ( а.с.162).

Суд приходить до висновку, що про доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Наведені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення є взаємопов`язаними, такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку лікаря-нарколога не знаходиться, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, не одружений.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином.

Суд зазначає, що на території України триває воєнний стан, а обвинувачений, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, зобов`язаний був непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички і майстерність, а також твердо знати й зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно перебувати у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

На переконання суду, протиправна поведінка обвинуваченого суттєво знижує рівень військової дисципліни та боєготовність Збройних Сил України, що в умовах сьогодення є критично неприпустимим, а тому уникнення обвинуваченим покарання фактично сформує негативну думку інших військовослужбовців, відповідно до якої ухилення від виконання покладених на військовослужбовця обов`язків під час воєнного стану не призводить до адекватного скоєному покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку, суд вважає доцільним залишити щодо нього запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373- 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку, зарахувавши в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 09.05.2023 по 25.08.2023 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави. Після набрання цим вироком законної сили заставу в розмірі 214750 грн ( двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 копійок), внесену 24.08.2023 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 10.05.2023 у справі № 642/2399/23 - повернути заставодавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий : ОСОБА_1