Провадження № 1-кс/161/5466/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 листопада 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000531 від 10 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Geely JL7162», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , з одночасним накладенням заборони відчуження вказаного майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000531 від 10 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 242 КК України.

17 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 242 КК України.

Загальна сума матеріальних збитків, спричинених потерпілій стороні внаслідок вчинення злочину складає 8290120,28 гривень.

Потерпілою стороною у кримінальному провадженні - Державною екологічною інспекцією у Волинській області пред`явлений цивільний позов про відшкодування завданої шкоди.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником транспортного засобу марки «Geely JL7162», 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 242 КК України, а Державною екологічною інспекцією у Волинській області до ОСОБА_5 у кримінальному проваджені №0000531 заявлено цивільний позов, тому, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), слідчий за погодженням із прокурором звернулися до суду з клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, водночас, подали до суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про проведення розгляду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, судове засідання проводиться за їх відсутності, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В свою чергу, ч. 2 ст. 171 КПК України передбачає, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту вказаної частини статті вбачається, що на слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна не покладається обов`язок зазначати обставини, які стосуються заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову, зокрема розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

При цьому, ч. 3 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Отже, суб`єкт звернення із клопотання про арешт майна, враховуючи зміст положень ч. 2 ст. 171 КПК України та ч. 3 ст. 171 КПК України, залежить від мети арешту, які визначено ч. 2 ст. 170 КПК України.

За таких обставин, аналізуючи положення ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 171 КПК України в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що суб`єктом звернення із клопотання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може бути виключно цивільний позивач у кримінальному провадженні.

Таким чином, зважаючи на викладене, оскільки із вказаним клопотанням звернувся слідчий за погодженням з прокурором, а не цивільний позивач у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000531 від 10 липня 2020 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1