Справа № 206/11/17
Провадження № 1-кп/206/34/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинувачених, адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР під №0002510 від 12.10.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Заокський, Заокського району, Тульської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше судимого: вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 вказані вироки приведені до виконання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Заокський, Заокського району, Тульської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Суд визнав доведеним те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені п.п.6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК Українипри наступних обставинах.

11.10.2016 в період з 21 години до 23 години, ОСОБА_8 разом із своїм братом ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися в центральній частині м. Дніпро, де у ОСОБА_8 , виник умисел, спрямований на розбійний напад та подальше умисне вбивство, на той час ще невизначеної особи, з метою отримання матеріальних благ, про що він повідомив ОСОБА_9 .

На пропозицію ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дав свою згоду і, таким чином, останні вступили між собою в попередню змову, спрямовану на розбійний напад та подальше умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на розбійний напад та умисне вбивство іншої людини з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 того ж дня, тобто 11.10.2016 приблизно в період з 23 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв., прибули до стоянки таксі, яка розташована в районі перехрестя вул. Володимира Великого і вул. Ламаної у м. Дніпро, де у зазначений час перебував водій таксі ОСОБА_11 у своєму автомобілі «Деу Ланос» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Визначивши водія таксі ОСОБА_11 як жертву розбійного нападу та подальшого умисного вбивства ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , приховуючи свої злочинні наміри, запропонували потерпілому ОСОБА_11 відвезти їх на житловий масив «Одинківка» у м. Дніпро, на що останній дав свою згоду.

Дотримуючись умов злочинної змови ОСОБА_8 і ОСОБА_9 сіли на заднє сидіння вказаного автомобілю, при цьому ОСОБА_8 розташувався за водієм, тобто за потерпілим ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 , відповідно, за переднім пасажирським сидінням.

12.10.2016 в період часу з 00 год. 30 хв. до 01 год. 00 хв., реалізуючи умисел, спрямований на розбійний напад на потерпілого та його подальше умисне вбивство, діючи узгоджено із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 з корисливих мотивів, під час руху на вказаному автомобілі по вул. Рощинській у м. Дніпро біля будинку № 31 попросив потерпілого ОСОБА_11 зупинити автомобіль під приводом відправити природні потреби, а після зупинки транспортного засобу завдав ОСОБА_11 предметом, якій мав колючо-ріжучі властивості два удари в лівий та правий плечові суглоби, спричинивши два проникаючих сліпих колото-різаних поранення, які, згідно висновку судово-медичної експертизи 1902/535-Е від 04.11.2016 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У відповідь на завдані удари ОСОБА_11 став захищатися, ухиляючись від ударів та завдаючи удари руками у відповідь. В ході обопільної бійки ОСОБА_8 разом із потерпілим опинилися на узбіччі проїзної частини вул. Рощинської в м. Дніпро поблизу будинку № 31 , де ОСОБА_8 знаходячись зверху на потерпілому, наніс йому не менше 10 ударів кулаками по голові і тулубу, спричинивши ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: у лобній ділянці праворуч синець, на тлі якого садно; садно на верхній повіці лівого ока; синець у виличній ділянці праворуч; синець у виличній ділянці праворуч; синець навколо вушної ділянки з переходом на праву виличну ділянку; у середній третині правої вушної раковини, на задній її поверхні з переходом на навколовушну ділянку в напрямку потилиці синець; на передній та нижній поверхні шиї праворуч синець; біля попереднього краю описано вище та передній поверхні підборіддя ділянка осадження (має ознаки посмертного ушкодження); на бічній поверхні: синець на бічній поверхні нижньої щелепи ліворуч; синець на передній поверхні лівого плечового суглобу; на передній поверхні грудної клітини праворуч у підключичній ділянці 2 синця; на передній поверхні лівої гомілки, у верхній третині, синець на тлі якого 2 садна; на внутрішній поверхні лівої губи, праворуч, у проекції 4-6 зубів 2 крововиливи, ліворуч, на верхній щелепі у проекції 2 зуба крововилив; на нижній щелепі у проекції 4-5 зуба, ліворуч, крововилив, на їх внутрішній поверхні та у товщі м`яких тканин голови, в лобній ділянці, праворуч, у проекції вищезазначеного синця, крововилив; у товщі м`яких тканин, у проекції правого вуха крововилив; у товщі правого скроневого м`язу крововилив; на передній поверхні шиї у проекції вище описаних ділянок осадження крововилив.

В свою чергу ОСОБА_9 діючи спільно із ОСОБА_8 з єдиними умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_11 , передав ОСОБА_9 побутовий ніж «BERGNER BG-3985-BK Paring knife - 7.5 cm Stainless steel НОМЕР_7», який належав потерпілому та знаходився в салоні автомобіля.

ОСОБА_8 , доводячи до кінця свій умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , наніс останньому 10 ударів вказаним ножем в шию, чим спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи 1902/5 З 5-Е від 04.11.2016 тілесні ушкодження у вигляді 10 сліпих колото-різаних поранень правої та лівої бічних поверхонь шиї з ушкодженням поверхневих та глибоких судин (загальної сонної, хребцевих артерій; зовнішньої та внутрішньої яремних вен та їх гілок), які ускладнилися гострою крововтратою та від яких наступила смерть ОСОБА_11 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи 1902/535-Е від 04.11.2016 виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді численних колото-різаних ран шиї розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню.

Вчинивши розбійний напад на потерпілого та його подальше умисне вбивство, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 на автомобілі потерпілого відвезли труп ОСОБА_11 на ділянку місцевості, яка розташована в балці між селами Олександрівка та Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області поблизу кошари, після чого заволоділи речами потерпілого, а саме: автомобільним насосом вартістю 120 грн., панеллю від автомагнітоли «Canon» вартістю 250 грн., мобільним телефоном «Samsung SM-G200H/DS» вартістю 2000 грн., портмоне шкіряним вартістю 500 грн., USB-накопичувачем вартістю 500 грн.,а також грошовими коштами в сумі 750 грн., а всього на загальну суму 4120 грн., якими розпорядилися на власний розсуд.

Продовжуючи вчиняти злочини, 12.10.2016 в період часу з 00 год. 30 хвил. до 01 год. 00 хвил., знаходячись біля будинку № 31 по вул. Рощінській у м. Дніпро , після вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_11 , у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного ягяніння, виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 , 2005 року випуску), який належав потерпілому ОСОБА_11 з метою якнайшвидше покинути місце злочину та у подальшому сховати труп потерпілого, який знаходився у салоні автомобіля.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 сісти за кермо автомобіля «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 , 2005 року випуску) та покинути місце злочину.

В свою чергу, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , який розташувався на задньому сидінні автомобіля, керуючи автомобілем «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 ), відвіз труп потерпілого ОСОБА_11 на ділянку місцевості, яка розташована поблизу кошари в балці між селами Олександрівка та Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 , 2005 року випуску) середня ринкова вартість якого, згідно засновку судової автотоварознавчої експертизи № 4/12.2-934 від 27.12.2016 складає 108 674 грн. 72 коп.

Продовжуючи вчиняти злочини, 12.10.2016 в період часу з 00 год. 30 хвил. до 01 год. 00 хвил., після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , його умисного вбивства та подальшого незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 , на автомобілі потерпілого «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 ), доїхали до ділянки місцевості, яка розташована поблизу кошари в балці між селами Олександрівка та Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області, знаходячись на вказаній ділянці місцевості у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник умисел на знищення автомобіля «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 ), який належав потерпілому з метою приховання слідів злочину.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_8 діючи узгоджено із ОСОБА_9 підпалив переднє пасажирське сидіння, після чого, розраховуючи на те, що вказаний автомобіль буде знищено полум`ям, разом із останнім покинули місце злочину.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконавши усі дії, які вважали необхідними для знищення майна потерпілого ОСОБА_11 , довести до кінця свій злочинний умисел, не змогли з причин, які не залежали від їх волі, а саме, через затухання полум`я в салоні автомобіля, внаслідок чого транспортний засіб не було знищено, а лише пошкоджено.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду розмір якої, згідно висновку судової автоварознавчої експертизи № 4/12.2-934 від 27.12.2016 становить 54 670 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав частково та показав, що 11.10.2016 перебував вдома, так як не працював на той час. Йому зателефонував одногрупник з яким він навчався у філармонії, і вони домовились зустрітись в центрі м. Дніпро. Після зустрічі разом зайшли у магазин «Варус» на Набережній, де купили горілку « Медовуху », на яку у трьох скинулись і пішли разом до скульптури «Шар», де присіли на сходинках. Трохи посиділи, та пішли ще за добавкою, де він вкрав в магазині ще одну пляшку горілки та батон ковбаси, яку він разом випили. Приблизно через 1-2 годин він пішов ще раз до магазину, але на цей раз його впіймали за крадіжку. Після чого, його та брата ОСОБА_9 відвезли до відділення поліції, який знаходиться по вулиці Шевченко в Соборному районі, де вони разом сиділи за гратами та чекали на слідчого, але він не прийшов і їх відпустили. З відділку вийшли десь о 22 годині вечора, вже не виживали алкогольні напої. На той час, маршрутки не ходили. Потім почали шукати таксі, і питали ціни, але грошей у нього не було, брату про це не казав, бо у кожного був свій окремий бюджет. Чи були гроші у брата йому не було відомо. Взагалі весь діалог з братом на шляху від відділу поліції до зупинки таксистів не пам`ятає. План не платити та поїхати на таксі був його, брат ОСОБА_9 про це не знав. Приблизно через 10 хвилин знайшли таксиста, який перебував під мостом, біля « Мост Сіті » та який погодився за 150 грн. відвезти його з братом додому на ЖМ «Одинківка». В той час вони разом з братом перебували в стані алкогольного сп`яніння, проте пересувались самостійно без допомоги один одного. Десь на ЖМ «Ксенівка» під приводом відправити природні потреби, зупинив водія, який на той час зупинився під світлом ліхтаря, щоб втекти разом з братом, але ОСОБА_9 в той час спав, тому потрібно було виграти час. Він вдарив водія кулаком у праву щелепу, але він почав відмахуватися та потягнувся за ножем, який виглядав як звичайний кухонний ніж, колір ножа був темний та знаходився там, де руль, встромлений у пластик. Коли наносив перший удар, машина вже зупинилася. В той час, він та брат сиділи за водієм на задньому сидінні. По статурі водій був більш товстіший та здоровіший, ніж він. Під час боротьби, він завалив водія на пасажирське сидіння і переліз туди до нього. Під час боротьби, водій відкрив пасажирські двері, бо дотягнувся до ручки, та обидва випали через двері. Брат у той час був в машині і спав. Після того, як випали, дистанція до машини була менше метра. Він схопив ніж, який лежав на передньому пасажирському коврику в машині та наніс водію 2-3 удари у шию сидячи на ньому. Потерпілий не кричав, чи здійснював опір не пам`ятає. Що водій загинув, він зрозумів тільки тоді, коли останній вже не рухався. Почав думати, що робити з трупом, відкрив задні двері і ОСОБА_9 почав випадати, і він його підхопив, щоб той не впав на землю. Після чого, він запропонував йому покласти труп в автомобіль на пасажирське сидіння. Освітлення на вулиці було достатнє, але не так, що можна було щось читати. Потім, ОСОБА_9 сів за кермо, бо коли труп затягували до машини, ОСОБА_9 опинився ближче до керма та поїхали в бік с. Новоолександрівка Дніпровського району, де заїхали до Павлівського лісу. Їхали приблизно 10 хвилин, щоб знищити докази. Зупинилися, і там відтягли труп десь на 50 м. від машини, бо ОСОБА_9 почало нудити, і він більше не міг перебувати поряд, тому розвернувся і пішов додому. І тут йому на думку прийшло, що потрібно знищити докази, і він почав збирати пакет, а машину хотів спалити. Домовленості з братом спалити авто не було. Дістав з кишені сірники, ганчірку засунув у бензобак, та підпалив. Багажник відкривав, брав там речі, а саме насос ручний, що ще не пам`ятає. Після цього, повернувся додому і склав все за пральну машину, яка знаходилась у літній кухні. Телефон він віддав брату ОСОБА_9 , поклав в кімнаті, але він нічого не запитав, бо в цей час спав. Потім помився та ліг спати. Зранку він поїхав у відділенні поліції без ОСОБА_9 з приводу крадіжки. Під час затримання, на нього чинили тиск у відділенні поліції та на ІТУ, щоб написав щиросердечне каяття. Під час слідчого експерименту, говорив часткову правду, яку хотіли чути працівник поліції, бо на відео він відтворював подію так, як йому показували. Вину визнав в частині вбивства, угоні авто та підпалу.

ОСОБА_9 у судовому засіданні провину визнав частково та показав, що 11.10.2016 брат ОСОБА_8 спілкувався з другом по телефону і домовився зустрітися і запропонував поїхати йому з ним. На той час офіційно не працював. У Харкові був продавцем консультантом, і приїхав додому на вихідні. Вони разом поїхали у центр, зустрілися з одногрупником брата з яким разом вчились та мають середню спеціальну музикальну освіту. Потім пішли до магазину «Варус» на набережній і придбали «Медовуху» 0,5 л. і пепсі, проводили оплату рівноцінно на трьох. У нього було з собою приблизно 150-200 грн., гроші у брата також були, але скільки не знає. Розпивали алкогольні напої в районі скульптури «Шар» на Набережній . Потім другу брата хтось зателефонував і він пішов, а він разом з братом допивали «Медовуху». Потім ОСОБА_8 поскаржився на те, що розлучився зі своєї дівчиною, і запропонував ще піти взяти випити. Потім пішли до магазину, щоб купити якийсь напій, однак ОСОБА_8 наказав йому піти, зазначивши, що він його наздожене. Після чого, він вийшов з літром горілки і вони пішли далі пити. Коли в третій раз пішли до магазину за спиртними напоями, їх затримала поліція і відвезла до відділення поліції, який знаходиться по вулиці Шевченко в Соборному районі чекати слідчого. Він не знав, що брат хотів вкрасти спиртне, він його про це не повідомляв, і дізнався тільки коли брата затримали. Йому повідомили, що він буде свідком і тільки тому, що він його брат, він поїхав до відділення поліції. У поліції були десь 1-2 години. Не дочекавшись слідчого, їх відпустили. Остання маршрутка була о 22 годині 15 хвилин, і вони на неї не встигали, гроші на проїзд в маршрутці були, а на таксі не було, тому вони пішли пішки до пам`ятника «Слави», а потім по Набережній до цирку. Коли зрозуміли, що маршрутки вже не ходять, ОСОБА_8 пішов до таксистів домовлятися. Він з кимось домовився і вони поїхали, і останнє що пам`ятає, їхали по Набережній ЖМ « Сонячний », в той час грала музика, потім заснув і вже прокинувся, коли ОСОБА_8 відкрив двері і він почав випадати, але не випав, так як ОСОБА_8 його впіймав. Брат про план втечі з таксі без оплати йому не розповідав, так би він мабуть не заснув. Хоча від райвідділу до цирку він пересувався самостійно, але пам`ятає це фрагментарно. Коли спав, нічого не чув, що відбувалось у машині, бо відстань між братом і ним була приблизно 50 см. Потім ОСОБА_8 попросив його допомогти затягнути труп до машини. Коли вийшов з машини, побачив, що лежить людина. Труп лежав ближче ногами до машини. Були відкриті пасажирські двері, двері водія були закриті. На вулиці горіли ліхтарі, у машині також горіло світло. ОСОБА_8 говорив що хотів втекти, трішки запанікував і так вийшло, що він дивився на нього, і брат був у шоковому стані. І вже коли в машину заносили людину, він побачив кров на шиї. Труп водія затягували через передні пасажирські двері. Так як брат тримав труп водія за ноги, а він тримав під руки, одразу опинився на водійському сидінні. І тільки коли сів за кермо, зрозумів де вони знаходяться, а саме на вулиці Рощинскій. Водійського посвідчення ніколи не отримував, але ОСОБА_8 наказав їхати,і вони поїхали на першій передачі в сторону с. Олександрівка м. Дніпро, де ОСОБА_8 сказав звернути до балки, але там машина заглохла і вони зупинилися. Труп вони з братом відтягнули десь на 50-100 метрів. Після чого, йому стало зле і прийшло усвідомлення, що таке сталося і він пішов в напрямку додому. Ніж не бачив, тільки дізнався про нього під час обшуку. Вони поїхали, оскільки ОСОБА_8 сказав, що треба сховати тіло. Конкретно локацію не називав, просто показував руками. Було все у крові, він не знав, що там були за тілесні ушкодження. На той час він був одягнутий у штани та коричневу кофту. У поліцію він не звертався. Прийшовши додому, пішов до ванни скинув свій одяг і кинув до корзини, через декілька хвилин прийшов ОСОБА_8 і дав йому телефон, він не знав навіщо і для чого. Зазначеним телефоном він користувався один раз, коли поліцейський сказав набрати брату. На наступний день, 12 жовтня був вдома. А 13 жовтня їх вже затримала поліція, і він розповів всю цю ситуацію яка трапилася. У нього питали, де знаряддя вбивства на що відповів, що не знає. Також попросили набрати брату запитати де він, а він був у слідчого в центрі за інцидент крадіжки. Потім коли вже затримали і брата, приїхали до них додому проводити обшук. Зазначив, що у нього було відчуття, що працівники поліції вже знали що де знаходиться і завели його до літньої кухні і там на полиці був ніж і вони наказали взяти його, після чого відвели до ванної кімнати і там знайшли якійсь речі, таке як наче щось з бардачку. Потім їх відвезли до відділення поліції і почали допитувати, жорстко, почали заламувати, бити, а у сусідньому кабінеті кричав ОСОБА_8. Після чого, відвезли на ІТУ і вони там перебували з 14 по 19 жовтня. Туди ж приїжджали слідчі для їх допиту. Лише ввечері 23 жовтня з`явився адвокат, слідчий експеримент поводився без адвоката. На слідчому експерименті, як і що розповідати підказував сам оператор. Так як він не вбивав нікого, розбій не вчиняв, у підпалі участі не приймав, визнає вину тільки в угоні вказаного автомобіля.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, їх вина повністю доведена наступними та безпосередньо дослідженими колегією суддів доказами, а саме:

показами свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні показала, що була понятою при обшуку в будинку ОСОБА_8 та є їх сусідкою. Дату, коли це відбувалось не пам`ятає, але при обшуку був присутній ще один свідок, але він виїхав. Коли зайшли до будинку, то було все перевернуто, на підлозі перевернута ковдра і багато речей. Речі за ванною чи туалетом візуально не було видно. Поліція показували обвинуваченим, де діставати речі, точно які не пам`ятає, на обличчі у обвинувачених були відсутні будь-які тілесні ушкодження. При обшуку вони постійно були, але в різних кутах. Працівники поліції обвинуваченим не погрожували, хоча їх було дуже багато. Припускає, що обшук будинку проводили до них. Чи була присутня бабуся при обшуку в будинку не пам`ятає, обвинувачені щось розповідали поліції, проте не знає що саме. Слідчий писав протокол, протокол підписували, речі запаковували. Знає обвинувачених з дитинства як добрих хлопців;

показами свідка ОСОБА_23 , який у судовому засіданні показав, що працював начальником охорони в магазині «Варус». Були затримані два чоловіки, так як побачили по відео через камери спостереження, що хтось з обвинувачених, хто не пам`ятає, так як вони схожі, вкрав бутилку горілки та палку ковбаси. Тож викликали охорону, затримали, після чого передали працівникам поліції. Хлопці перебували в стані алкогольного сп`яніння, один вкрав продукти, а інший зустрічав когось на виході. Він запропонував оплатити за товар, однак у них не було грошей, по доброму вони не були налаштовані. Зазначив, що був свідком лише при крадіжці алкоголю;

показами свідка ОСОБА_24 , який суду показав, що 11.10.2016 приїхав на роботу, зателефонувала мама та повідомила, що батька не має, це була перша половина дня, відпросився з роботи і поїхав до неї. По дорозі зустрів патруль поліції і запитав їх чи не бачили автомобіль батька, чи можливо щось відомо. Працівники поліції показали фото тіла, а потім фото автомобіля. Зателефонував брату і разом поїхали у балку біля села Олександрівка, де знайшли тіло. Побачив, що то батько і відійшов, старався не дивитись, так як вся футболка і обличчя було в крові. Батько возив господарський ніж в машині, зберігав в дверях в кармані. В районі стійки авто батько ножа не тримав. Тіло батька знаходилось в метрах 20 від автомобіля.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 319 КПК України, колегія судів досліджує ті докази, які були здобуті під час судового розгляду до заміни головуючого судді, а саме покази потерпілого та свідків, записи яких були відтворені у судовому засіданні зокрема:

показами потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що 12 жовтня 2016 року, був на роботі. Йому зателефонувала мати та повідомила, що батько не повернувся з роботи. Почали обдзвонювати родичів. Молодший брат повертався до дому та в районі Ксенівки зустрів працівників патрульної поліції, в яких запитав чи не було чого за ніч, які йому повідомили, що знайшли автомобіль та невпізнаного чоловіка. Разом із братом поїхали в район села Олександрівка, де впізнали тіло батька з ножовими пораненнями та автомобіль. Батько працював в таксі 10-12 років, в автомобілі зберігав ножа, був фізично здоровим, вага десь 75 кг, при зрості 185 см. На місці події був десь приблизно з 14 до 15 год. В автомобілі була кров по усьому салону. Також було спалене пасажирське сидіння, все розкидане, горіло в автомобілі також скло, не було лючка на бензобаку, валялась батькова куртка в крові. Вказав, що обвинувачені заслуговують на суворе покарання, адже він втратив батька, втратив його підтримку, чим заподіяно значну моральну шкоду;

показами свідка ОСОБА_25 , який показав, що братів ОСОБА_8 знає, так як з ними разом провчився 4 роки в консерваторії. У вересні чи жовтні, могло бути 11.10.2016 року зустрівся з братами ОСОБА_8 на набережній, де вони випивали. Першого разу зустрілись в районі 15 год., випили певно літр горілки, хлопці випили десь по 4 стакани. Хлопці особливо не вживали, так як були адвентистами 7-го дня. ОСОБА_8 трішки займався спортом, а ОСОБА_9 був більш м`яким. Потім ще скинулись, купили 0,7 л, випили десь по 200 грам, коли йому зателефонували, та він був змушений піти, попрощався, сказав усе не випивати тай пішов. Повернувся через годину, їх вже не було. Зустрів знайомого, який сказав, що вони у Варусі, куди і пішов. Брати були сильно п`яні. ОСОБА_9 просив у нього 10 грн., сказав, що не вистачило на сухарики, у них обох не було грошей, він разом з ОСОБА_9 вийшли з магазину, а ОСОБА_8 затримала охорона. Був на вулиці і побачив, як ОСОБА_8 виводили з магазину працівники у формі без футболки, це було близько 19 год. В цей же день, ще зв`язувались по телефону, брати сказали, що з ними все добре, їх відпустили, відмовився їхати з ними на Одинківку.

показами свідка ОСОБА_27 , який показав, що в той день братів ОСОБА_8 бачив на вулиці біля магазину « Варус » після заходу сонця. Знає їх, так як грав із ними в одному оркестрі, він не спілкувався з братами, просто проходив повз;

показами свідка ОСОБА_29 , який у судовому засіданні показав, що керівник сказав їхати на балку, де випасався загін з вівцями, так як там щось відбулось. Приїхали на місце, пішли вправлятись, керівник покликав, посадили в машину поліції, так як єдиний був із документами. Показували принаймні два пакети, в одному була якась пластмаса, в іншому нитка чи ганчірка. Хтось писав від руки, сказали розписатись, що то формальність тай все. Труп і автомобіль не бачив. Все відбувалось в світлу пору доби, ОСОБА_30 сказав, що сталась якась надзвичайна подія, що когось вбили, чому розписався в документах не знає;

показами свідка ОСОБА_31 , який показав, що в балці було два пастухи, що пасли овець. Вранці зателефонували і сказали, що знайшли труп. Він їм сказав нікуди не лізти, а вони повідомили, що вже викликали поліцію. Він взяв двох пастухів та з ОСОБА_29 поїхали на балку. Коли приїхали пастухів не було, тож в першу чергу займались вівцями. Приїхали працівники поліції і сказали бути понятими. Привели до автомобіля, здається Ланос , ні то зеленого, ні то синього кольору, дзеркало було відірване і кришка в баку відірвана, звідки стирчала якась ганчірка. Здається ще в дверях скло було розбите. Був присутній при огляді автомобіля, при огляді трупа не був, підійшов вже коли його грузили в автомобіль.

показами свідка ОСОБА_33 , який показав, що був понятим при обшуку в будинку ОСОБА_8 . Дату, коли це відбувалось не пам`ятає. Коли зайшов до будинку, то було все перевернуто, на підлозі перевернута ковдра і багато речей. Поліція показували обвинуваченим, де діставати речі, точно які не пам`ятає, на обличчі у обвинувачених були відсутні будь-які тілесні ушкодження. При обшуку вони постійно були присутні. Працівники поліції обвинуваченим не погрожували. В нього склалося враження, що обшук будинку проводили до них. Чи були інші родичі присутні при обшуку в будинку не пам`ятає, обвинувачені щось розповідали поліції, проте не знає що саме. Слідчий писав протокол, протокол підписували, речі запаковували.

Крім показів свідків, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень повністю доведена наступними та безпосередньо дослідженими колегією суддів письмовими доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 12.10.2016, за підписами понятих ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , а також додатковим протоколом огляду місця події від 12.10.2016, протоколом огляду трупа від 12.10.2016, який проведено в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_29 та в ході, яких оглянуто труп ОСОБА_11 та належний йому автомобіль, який виявлено в балці, що знаходиться за межами с. Олександрівка поряд з с. Любимівка. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні визнали та підтвердили, що саме туди відвезли тіло потерпілого і саме там залишився автомобіль Ланос, належний потерпілому (Т.1 а.с. 9-22);

протоколом обшуку від 13.10.2016 домоволодіння АДРЕСА_1 , проведеного в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_33 , в ході якого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 добровільно показали: в приміщенні літньої кухні з правої сторони від входу на поличці ніж загальною довжиною 188 мм, довжина леза 85 м., товщина клинка 1,5 мм, ширина клинка 18 мм з рукояткою пластикового чорного кольору. У дальній (ванній) кімнаті за пральною машиною поліетиленовий пакет білого кольору «АТБ» у якому знаходиться: автомобільний насос (ножний), панель авто магнітоли «Кенон» з USB шнуром, портмоне чоловіче зі шкіри чорного кольору у якому знаходились дисконтні картки на ім`я ОСОБА_11 , купюра номіналом 1 долар США, перемикач газової установки «ATIKER», USB перехідник для прикурувича, зв`язка ключів з логотипом Део, автомобільний перемикач, прикурувач автомобільний чорного кольору, автомобільне реле чорного кольору, 4 автомобільні свічки, канцелярський файл в якому автомобільні лампочки, запобіжники, шурупи, болти (на файлі є сліди речовини бурого кольору), поліетиленовий пакет з саморізами, сліп-пакет з грошовими коштами (монетами) з слідами речовини бурого кольору, рулетка мірна «3 метри» з плямами речовини бурого кольору, викрутка хрестоподібна, ізоляційна стрічка чорного кольору, ліхтар світлодіодний червоного кольору, гайковий ключ рожково-накидний на «10», викрутка звичайна, ножиці - брелок складні, манікюрні кусачки, пакет з автомобільними лампами, USB прикурювач, візитні картки у кількості 35 штук, одноразове мило 2 шт., краплі «Фармазолін», дві сім картки «МТС» та «Київстар», стікер цукру «Макдональдс», дві паперові серветки зі слідами РБК, носова хустка зі слідами РБК. В будинку в приміщенні кухні кухонні ножі в кількості 7 шт. саморобного та заводського виготовлення. Прямо від входу в кімнаті з лівої сторони на дивані знаходились речі, на які ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали як на ті, в яких вони перебували під час вбивства, а саме: кросівки сірого кольору зі шнурками білого кольору; спортивні штани темно синього кольору Адідас з світлими смугами по боках, спортивні штани чорного кольору, светр сірого кольору, кофта у горизонтальну смужку синього та червоного кольору, шкарпетка 1 шт. чорного кольору, кросівки сірого кольору з відбиваючими світло стрічками зі слідами РБК на підошві, які належать ОСОБА_9 , джинсові штани «Cekar», джинсові штани «Bingost fashion jeans», гамаші бавовняні чорного кольору, шарф в`язаний темно сірого кольору, светр коричневого кольору, труси світлого кольору, що належать ОСОБА_8 зі слідами РБК, сумка чорного кольору з синтетичного матеріалу з картками «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; чохол з-під планшету та квитанція про здачу в ломбард. В кімнаті праворуч - спальна кімната в якій за ліжком знаходився мобільний телефон Samsung, imei: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з сім карткою мобільного оператора «МТС», силіконовий чохол для вказаного телефону, USB для вказаного мобільного телефону білого кольору. На вулиці біля будинку знаходилась автомобільна монтіровка (Т.1 а.с. 33-38);

З вказаного протоколу обшуку та показів обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідує, що усі речі, окрім їх одягу належали потерпілому ОСОБА_11 , які були в потерпілого в автомобілі та які забрали обвинувачені перш ніж підпалити автомобіль.

протоколом огляду автомобіля Деу Ланос, номерний знак НОМЕР_1 від 25.11.2016, згідно якого транспортний засіб був опечатаний паперовими бірками за підписом слідчого ОСОБА_36 . На лівій задній двері на пластмасовій карті, на середній лівій стійці на пластмасовій накладці, праворуч від заднього сидіння на пластмасовій накладці, на пластмасовій накладці правої середньої стійки в нижній її частині, на пластмасовій карті двері водія, під рулевою колонкою на пластмасовій накладці, яка кріпиться до торпеди виявлені плями буро-коричневого кольору, подекуди, які утворюють потьоки. Ручки передньої пасажирської двері з середини в місцях кріплень до дверей має пошкодження у вигляді невеликих сколів, внаслідок чого тримається у гнізді не плотно. Переднє пасажирське сидіння пошкоджене полум`ям (Т.2 а.с.65-77), що узгоджується з показами обвинуваченого ОСОБА_8 , що спочатку він почав боротися із потерпілим у машині, а потім вже продовжив боротьбу на вулиці;

висновком судово-медичної експертизи № 1902-Е від 04.11.2016, згідно якого смерть ОСОБА_11 наступила від численних проникаючих, сліпих колото-різаних поранень правої та лівої бічних поверхонь шиї, з ушкодженням поверхневих та глибоких судин і ускладнились гострою крововтратою. При експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені: у лобній ділянці праворуч синець, на тлі якого садно. На верхній повіці лівого ока садно. У виличній ділянці праворуч, а навколо вушній ділянці праворуч, у середній третині правої вушної раковини, на передній та нижній поверхні шиї, на бічній поверхні нижньої щелепи ліворуч, на передній поверхні лівого плечового суглобу, на передній поверхні грудної клітини праворуч в підключичній ділянці, на передній поверхні правої гомілки та на зовнішній бічній поверхні,на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині - синці; 10 колото-різаних ран з правої та лівої сторони шиї, а також колото різані рани на зовнішній бічній поверхні лівого плечового суглобу та на верхній поверхні правого плечового суглобу; крововиливи в області внутрішньої поверхні верхньої губи, нижній щелепі,у проекції правого вуха,у товщі правого скроневого м`язу, на передній поверхні шиї, між задньою поверхнею хрящів гортані та хребцями шийного відділу хребта. Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден на голові, тулубі, кінцівках, не виключається можливість їх утворення внаслідок контакту з тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким може бути рука людини стиснута в кулак (Т.1 а.с.145-151);

висновком експерта №1902/535-Е від 04.11.2016, відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала від 8-9 годин до 11-12 годин до моменту огляду трупа на місці події. Виявлені колото-різані рани відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, садна та синці, прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, яким може бути рука людини, стиснута в кулак та відносяться до ушкоджень легкого ступеню. Смерть потерпілого настала через значно короткий проміжок часу, який обчислюється десятками секунд або декількома хвилинами. Тілесні ушкодження наносились з достатньою силою їх виникнення. Групова приналежність крові потерпілого група А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.с.152-158);

висновком експерта № 407к від 27.10 2016 згідно якого групова належність крові ОСОБА_8 - група 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти - В за ізосерологічною системою АВ0. (Т.1 а.с. 193);

висновком експерта № 408к від 27.10 2016 згідно якого групова належність крові ОСОБА_9 - група 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти - В за ізосерологічною системою АВ0 /Т.1 а.с.199/;

висновками експертів № 1921 та №1920 від 28.11.2016 та 25.11.2016, відповідно, яких за результатами досліджень джинсів та кросівок, належних ОСОБА_8 та вилучених в ході обшуку 13.10.2016, були знайдені сліди крові, видова приналежність якої не встановлена (Т. 1 а.с.204-211);

висновком експерта № 1919 від 14.11.2016, згідно якого за результатами дослідження спідньої білизни, що належить ОСОБА_8 та була вилучена в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 13.10.2016, на білизні було знайдено сліди крові група А з ізогемаглютиніном анти В, супутнім антигеном Н, що не виключає можливості найбільш вірогідного походження даних слідів за рахунок крові ОСОБА_11 (Т.1 а.с.216-218);

висновком експерта № 1918 від 21.11.2016 згідно якого, за результатами дослідження брюк чоловічих (джинсів), що належать ОСОБА_9 та, які були виявлені та вилучені в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 13.10.2016, було знайдено сліди групи крові А з ізогемаглютиніном анти В, супутнім антигеном Н, що не виключає можливості найбільш вірогідного походження даних слідів за рахунок крові ОСОБА_11 . Походження даних слідів від підозрюваного ОСОБА_9 , крові якого властивий антиген Н, виключено. Сліди крові також виявлено на кросівках ОСОБА_9 та відповідно до висновку експерта № 1917 від 21.11.2016 знову ж таки при дослідженні був виявлений антиген А, що не виключає можливості походження даних слідів від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В, супутнім антигеном Н або без нього, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . Походження даних слідів від підозрюваного ОСОБА_9 , крові якого властивий антиген Н, виключено (Т.1. а.с. 223-225, 230-232);

висновком експерта № 1915 від 21.11.2016, згідно якого сліди крові знайдено і на куртці ОСОБА_9 знову ж таки, при дослідженні крові був виявлений антиген А, що не виключає можливості походження даних слідів від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В, супутнім антигеном Н або без нього, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 .. Походження даних слідів від підозрюваного ОСОБА_9 , крові якого властивий антиген Н, виключено (Т.1 а.с. 250-252);

висновком експерта №1911 від 09.11.2016, згідно якого за результатами дослідження 2 кусків мила, були виявлені та вилучені в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 13.10.2016 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні даних слідів виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості походження слідів крові на брусках мила від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютеніном анти-В, супутнім антигеном Н, в тому числі і ОСОБА_11 крові якого властиві обидва виявлені антигени А і Н. Також, в даних слідах не виключена і можливість змішення крові осіб з виявленими антигенами і, в цьому випадку, в даних слідах не виключена присутність крові ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_9 , в якості домішки, груповій характеристиці крові яких властивий тільки антиген Н (Т.2 а.с. 4-6);

висновком експерта №118 від 13.10.2016, відповідно якого за наслідком дослідження зрізів країв нігтьових пластин рук трупа в підньогтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_11 встановлено наявність крові та виявлено білок людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н, у тому числі від самого ОСОБА_11 (Т.1 а.с.50-52);

висновком експерта № 1907 від 11.11.2016 згідно якого за результатами дослідження змиву речовини бурого кольору з задньої лівої двері, багажнику та ричага коробки передач автомобіля «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 виявлено антигени А і Н, що не виключає можливості походження слідів крові від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н, що не виключає можливості найбільш вірогідного походження даного сліду за рахунок крові ОСОБА_11 (Т. 1 а.с.57-59);

висновком експерта № 1908 від 25.11.2016, згідно якого за наслідками дослідження залишків спортивної обвугленої кофти, яка просочена речовиною буруватого кольору, а також капців, що вилучені у балці поблизу с. Олександрівка при огляді місця події, виявлено антигени А і Н, що не виключає можливості походження слідів від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н, в тому числі і від ОСОБА_11 (Т. 1 а.с. 64-67);

висновком експерта №1053-МК від 10.11.2016, згідно якого пошкодження на шматку шкіри з бічної поверхні шиї праворуч та пошкодження на шматку шкіри з бічної поверхні шиї ліворуч трупа ОСОБА_11 є колото-різаними ранами, що заподіяні сплощеним колючо-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини близько 14.5-22.5 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1.2-1.4 мм (Т.1 а.с.72-75);

висновком експерта №1902/588-Е від 26.12.2016, згідно якого враховуючи характеристику, локалізацію та механізм утворення при експертизі трупа тілесних ушкоджень у вигляді численних колото-різаних поранень шиї праворуч та ліворуч, з ушкодженням поверхневих та глибоких судин(загальної сонної артерії, хребцевих артерій, зовнішньої та внутрішньої яремних вен та їх гілок, враховуючи дані протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 14.10.2016 та дані відео-зйомки даного слідчого експерименту представленого на наданому DVD- диску, не виключається можливість утворення зазначених тілесних ушкоджень за умов та при обставинах на які вказав ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 14.10.2016, на що вказує розташування потерпілого та підозрюваного, розташування ножа в руках підозрюваного (зазначення експертом слова потерпілого суд вважає очевидною опискою) під час нанесення ушкоджень (ударів) (Т.2 а. с. 202-203);

висновком судово-медичної експертизи № 1910 від 07.11.2016, згідно якого на рулетці, яка також була вилучена при обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 13.10.2016 за місцем проживання братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знайдено сліди крові ОСОБА_11 та не виключена присутність крові ОСОБА_8 та (або) ОСОБА_9 в якості домішки (Т.2 а.с.10-12); Аналогічні сліди знайдено на: хустинці, вилученій за тих же обставин ( висновок експерта №1909 від 07.11.2016), двох серветках, які також були вилучені при обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 13.10.2016 (висновок експерта № 1914 від 10.11.2016), файлі (висновок експерта №1913 від 10.11.2016), флакончику фармазоліну (висновок експерта №1912 від 09.11.2016) (Т.2 а.с.16-36);

висновком експерта №1120 від 16.11.2016, згідно якого виявлені та вилучені при обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 від 13.10.2016 за місцем проживання братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сліди крові на ножі, не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_11 , а також не виключається домішки крові ОСОБА_9 та (або) ОСОБА_8

висновком експерта №7-МК від 17.01.2017, згідно якого пошкодження №№1-5 на шматку шкіри з бічної поверхні шиї праворуч та пошкоджень №№1-5 на шматку шкіри з бічної поверхні шиї ліворуч від трупа ОСОБА_11 могли бути спричинені клинком представленого на експертизу ножа №1 «BERGNER», що був вилучений в приміщенні літньої кухні, яка розташована поруч із будинком по АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сліди, та не могли бути спричинені клинком представленого на експертизу ножа «TRAMONTINA», а тож не могли бути спричинені робочою частиною шкребка (Т. 3 а.с. 31-41);

Ніж «BERGNER», який був представлений на експертизу під час пред`явлення речей для впізнання відповідно до протоколів про пред`явлення речей до впізнання від 10.12.2016, впізнано дітьми загиблого ОСОБА_6 та ОСОБА_24 , як такий, який батько зберігав в автомобілі.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні не оспорював той факт, що тілесні ушкодження ним наносились потерпілому ножем з темною рукояткою, довжина леза 8 см., що належав ОСОБА_11 та заяким проводилась вищевказана експертиза.

протоколом проведення слідчого експерименту від 14.10.2016 за участю ОСОБА_8 в ході якого останній, в присутності свого захисника, детально розповів та показав на якому місці сидів разом з братом в автомобілі потерпілого, а саме позаду. Показав в якому місці в чохлі між стойкою і торпедою в пластиковому пакуванні знаходився ніж. Показав, яким чином опинився на передньому сидінні, перелізши між сидіннями, а також те, що вивалився разом з потерпілим з машини. Після чого вирвавшись з рук потерпілого повернувся по ніж в машину, схватив ножа, витягнувши з чохла, почав наносити потерпілому, який був в лежачому положенні на спині тілесні ушкодження (удари) в шию в положенні напівприсядки, скільки і як саме не пам`ятає, так як був п`яний. Ніж здається був у лівій руці, але сам правша. Коли зрозумів, що потерпілий не дихає, заглянув в авто і побачив брата, який вже не спав, сидів наляканий і якого попрохав допомогти кудись прибрати тіло. /Т.1 а.с. 120 - 124, флеш носій (Т.6 а.с. 230);

протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2016 за участю ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 в ході якого ОСОБА_8 перебуваючи в автомобілі почав розповідати як наносив удари ОСОБА_11 , а саме: кулаками в область обличчя та про удари, що наносив, коли витягнув потерпілого з автомобіля на землю, більше не зміг розповісти, так як не пам`ятає (Т.2 а.с.121-124);

протоколом проведення слідчого експерименту від 14.10.2016 за участю ОСОБА_9 , в ході якого останній детально розповів про події в день вбивства 11.10.2016, зокрема, що напередодні він з братом ОСОБА_8 та другом ОСОБА_49 випивали. Після чого знову пішли до магазину Варус по спиртне, оскільки грошей у ОСОБА_8 не було, то він вирішив просто вкрасти горілку, як наслідок чого їх затримали та відвезли до відділку поліції, де не було на той момент слідчого. Розповів по якій вулиці їхали в таксі, показав місце де зупинили таксі, розповів, що трошки задрімав в авто, проснувся коли зупинилось таксі. Вказав, що брат сидів за водієм, а він за пасажирським сидінням. Розповів, що ОСОБА_8 завдавав ударів потерпілому в шию, почав душити таксиста, а він то ОСОБА_8 відтягував, то потерпілого притримував. Показав як брат переліз на переднє сидіння, де продовжували боротьбу ОСОБА_8 та потерпілий. Водій почав впиратись ногами у двері і якось вони випали. ОСОБА_8 сказав дати йому ножа, що був біля торпеди, тож він показав, як він із заднього сидіння поміж передніми сидіннями дотягнувся до ножа, що був у торпеді біля стійки і правою рукою взявши його передав брату, що в цей час був уже на вулиці та продовжував боротьбу з потерпілим, який узяв ножа в ліву руку. Вказав, що бачив як брат сидів на потерпілому та показав як брат наніс один удар потерпілому в ліву сторону, а потім він відвернувся, так як дивитись було неприємно. Показав як сів в авто, та вони поїхали всі разом в сторону Одинківки, де звернули в сторону посадки. Показав в якому місці зупинились, так як машина заглохла. Вказав, що тіло витягнули з машини, він тягнув за ліву руку, а ОСОБА_8 за куртку і протягнули в зарослі, при цьому потерпілого тягнули спиною до низу, а взуття викинули неподалік, приблизно показав в яке місце в кущі. Розказав, що ОСОБА_8 витирав сліди крові в автомобілі його платком. Після цього ОСОБА_8 намагався розвернутись, однак машина застрягла і не їхала, тож ОСОБА_8 почав забирати цінні речі потерпілого з авто, а він їх приймав. Після цього ОСОБА_8 знайшов рушник та намагався підпалити бензобак, сірники були у ОСОБА_8 з собою. Потім сидіння намагався підпалити, після чого пішли разом до дому пішки (Т.1 а.с. 125-129).

При цьому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту досить детально, послідовно розповідає про події того дня, очевидцем яких він був.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька ( два і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вчиненим за попередньою змовою групою осіб ( п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України ) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб / дві і більше, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне їх виконання.

За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють вбивство за попередньою змовою, до таких дій належать : застосування до початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, як ідеальна сукупність злочинів.

Про попередню домовленість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 спрямовану на розбійний напад та послідуюче вбивство ОСОБА_11 свідчить, зокрема те, що, обвинувачений ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту від 14.10.2016, тобто, через два дні після дня вбивства детально розповів про події, які були в той день, зокрема про те, що він на прохання брата ОСОБА_8 передав йому ніж, який знаходився в автомобілі потерпілого та яким ОСОБА_8 наніс ножові поранення, які призвели до смерті потерпілого.

Так, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження кваліфікуюча ознака про попередню домовленість обвинувачених на вчинення злочинів, яка виникла у них до їх посадки в транспортний засіб потерпілого.

Тобто, колегією суддів було встановлено, що момент попередньої домовленості обвинувачених на вчинення злочинів виник на шляху від відділення поліції до стоянки таксистів.

Сам характер та спосіб нанесення ножових поранень ОСОБА_8 свідчить про те, що наносились вони саме з метою умисного вбивства ОСОБА_11 в життєво важливий орган, а саме - шию і таких ударів було 10, кожний з яких звичайно супроводжувався відчуттям фізичного болю. Умисел обвинуваченого ОСОБА_9 , як пособника, який передав ніж обвинуваченому ОСОБА_8 полягав у сприянні останньому здійснити умисне вбивство потерпілого. На речах, які були виявлені та вилучені в ході обшуку домоволодіння, де проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було знайдено сліди крові ОСОБА_11 , що підтверджується вищевказаними експертизами, зокрема одягу, в який були одягнені обвинувачені та предметах належних ОСОБА_11 , зокрема рулетці, файлі, 2 кусках мила, ножі.

Про те, що вказані злочини були вчинені з корисливих мотивів, свідчать зокрема покази свідка ОСОБА_25 , який підтвердив, що ОСОБА_9 позичив у нього напередодні вбивства гроші, так як грошей у обох братів вже не було. З автомобіля ОСОБА_11 обвинувачені забрали усі більш менш цінні речі, які зберігали за місцем проживання, хоча знищити ті речі було можливо, або залишити в автомобілі, який останні підпалили, або викинути їх будь-де, зважаючи на те, що обвинувачені ще й подолали значну відстань по дорозі до дому, яка пролягала по безлюдних ділянках, насадженнях, а мобільний телефон ОСОБА_8 дав ОСОБА_9 користуватись, так як у останнього телефону не було, хоча ОСОБА_9 заперечував, що користувався телефоном до моменту затримання. Крім того, обвинувачені не заперечували того факту, що не мали коштів, щоб заплатити потерпілому за таксі.

Разом із цим, колегія суддів не бере до уваги покази обвинувачених в частині того, що обвинувачений ОСОБА_9 участі у розбійному нападі, вбивстві потерпілого та в подальшому замаху на знищення майна потерпілого не приймав, оскільки це спростовується зібраними по справі доказами, зокрема, протоколом слідчого експерименту від 14 жовтня 2016 року за участю ОСОБА_9 .

Подальшу зміну позиції ОСОБА_9 вже в ході судового розгляду колегія суддів розцінює, як його намагання уникнути кримінальної відповідальності.

При цьому, таку ж позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , яка була обрана ним, як в ході досудового слідства, так і в ході судового розгляду колегія суддів розцінює, як його намагання створити рідному брату алібі, а щодо себе зменшити ступінь своєї відповідальності за скоєне. Дане слідує із протоколу проведення слідчого експерименту від 14 жовтня 2016 року за його участю, де ОСОБА_8 під час проведення даної слідчої дії вказував, що ОСОБА_9 сидячи в машині бачив, як той завдавав удари ножем ОСОБА_11 , а вже під час судового розгляду ОСОБА_8 зазначає, що його брат весь час спав, нічого не бачив, та він його розбудив вже опісля того, як ОСОБА_11 не подавав ознак життя.

При цьому суд виходить з роз`яснень, що містяться в п.10, п.16, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.03.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» згідно яких, за п. 6 ч. 2 ст.115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо застосування до них фізичного впливу з боку правоохоронців із метою змусити їх зізнатися у вчиненні вбивства, адже постановою слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві від 23 грудня 2020 року було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України, яке було розпочато за ухвалою суду щодо перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про його катування та порушення його прав під час здійснення досудового розслідування. Дана постанова обґрунтована тим, що в ході розслідування кримінального провадження не здобуті жодні докази про застосування будь-яких незаконних методів під час досудового розслідування до ОСОБА_8 . Також, як не було встановлено судом із наявних в матеріалах справи доказів що до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовувались якісь незаконні методи ведення слідства, оскільки за весь час досудового слідства останнім не подавалось жодної скарги, не фіксувалось наявність якихось тілесних ушкоджень.

При цьому, приходячи до такого висновку колегією суддів було надано оцінку клопотанням захисника-адвоката ОСОБА_10 щодо визнання недопустими доказів:

- протоколу огляду місця події та протоколу додаткового огляду місця події від 12 жовтня 2016 року в силу того, що поняті ОСОБА_37 та ОСОБА_29 не були присутніми під час огляду місця події та огляду трупа.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК ( в редакції чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії) слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Враховуючи зазначене та те, що КПК України не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні, участь понятих, особи та його захисника при огляді місця події який проводився в балці, не була обов`язковою, а тому відсутні підстави для визнання протоколів огляду місця події, включно з додатковим та огляду трупа недопустимими з підстав вказаних захисником обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у постанові суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 473/2485/17.

- слідчі експерименти за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 14 жовтня 2016 року;

- висновок СМЕ №1902-Е від 13 листопада 2016 року; висновок СМЕ №1902/535-Е від 04.11.2016 року; висновок судово -психіатричної експертизи №258 від 04.11.2016 року; висновок судово -психіатричної експертизи №259 від 04.11.2016 року; висновки експертизи №№407 к від 27 жовтня 2016 року, 408к від 27 жовтня 2016 року, 1921 від 14 листопада 2016 року, 1920 від 14 листопада 2016 року, 1919 від 04 листопада 2016 року, 1918 від 07 листопада 2016 року, 1917 від 04 листопада 2016 року, 1916 від 07 листопада 2016 року, 1922 від 14 листопада 2016 року, 1915 від 7 листопада 2016 року, 1911 від 3 листопада 2016 року, 1910 від 7 листопада 2016 року. 1909 від 7 листопада 2016 року, 1914 від 10 листопада 2016 року, 1913 від 10 листопада 2016 року, 1912 від 09 листопада 2016 року, 1120 від 16 листопада 2016 року, 1119 від 15 листопада 2016 року;

- протокол від 10 грудня 2016 року пред`явлення ОСОБА_6 речей для впізнання; протокол від 10 грудня 2016 року пред`явлення ОСОБА_24 речей для впізнання; протокол від 10 грудня 2016 року пред`явлення ОСОБА_38 речей для впізнання;

- постанову від 17 листопада 2016 року про визнання потерпілим ОСОБА_6 ,-

Оскільки вони були проведені на підставі постанов старшої(ою) слідчої(ою) Дніпровського районного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_39 , яка не була включена до групи слідчих по кримінальному провадженню №0002510 та застосувати «принцип отруєного дерева».

Як слідує з наданої стороною обвинувачення постанови про групу слідчих від 12 жовтня 2016 року за підписом начальника ОСОБА_40 , до групи слідчих в кримінальному провадженні №002510 включено слідчих- ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 . Аналогічні прізвища слідчих вказані і у витягу з ЄРДР. Посилання адвоката обвинувачених, що вказана постанова містить помилки в назвах та, на його думку підробний підпис начальника, що є підставою для визнання її не чинною, колегія суддів не приймає до уваги, та розцінює як власні припущення, які жодним чином не підтверджені у встановлений Законом спосіб.

Колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність зазначеного процесуального документу, оскільки вказаний факт не встановлений у передбаченому діючим законодавством порядку. Також слід зазначити, що зазначена постанова є процесуальним документом, який визначає повноваження слідчого, який здійснює досудове розслідування.

Посилання сторони захисту на фальсифікацію цього документу, суд не приймає до увагу, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустими доказами. Тому, доводи сторони захисту про допущення істотних порушень вимог Кримінально-процесуального Закону є неспроможними.

Посилання сторони захисту, що висновок експерта №7-МК від 17 січня 2017 року (т.3 а.с.31-41) не було відкрито стороною обвинувачення, колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи вперше справа по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надійшла до суду 4 січня 2017 року, а ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року кримінальне провадження №0002510 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків обвинувального акта. Ухвала набрала чинності 6 лютого 2017 року.

20 лютого 2017 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_47 було надіслано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захиснику ОСОБА_10 повідомлення про завершення досудового розслідування, а також повідомлення про відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження (Т. 3 а.с.146-149).

Згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 20 лютого 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 152-153) та ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 154-155) отримали доступ до матеріалів досудового розслідування №0002510 в підшитому і пронумерованому стані в 3 томах: том 1 на 252 аркушах, том 2 на 250 аркушах, том 3 на 152 аркушах, і саме в томі 3 на аркушах 31-41 міститься висновок експерта №7-МК. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинувачених про визнання вищевказаного доказу недопустимим.

Посилання на недопустимість того, що фактичні дані, отримані при проведенні 13 жовтня 2016 року в період часу з 15 год. 50 хв. до 18 год. обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , що були отримані з порушенням вимог ст.ст.104-107, 223, 233-237 КПК України та внаслідок порушення права обвинувачених на захист є безпідставними. Зокрема в протоколі не зазначені оперативні працівники, що брали участь в обшуку, відсутні відомості про упакування вилучених предметів, в протоколі і в додатку не вказано вилучення, упакування і опечатування.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Згідно ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання), описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій.

Частина 5 ст. 105 КПК України передбачає, що додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також посвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Як вже наводилось в показах свідка ОСОБА_21 , вона була присутня при обшуку, як і інший понятий ОСОБА_48 , будь-яких зауважень щодо процедури обшуку в протоколі обшуку вони не вказували, не надійшло зауважень і щодо процедури обшуку від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Не зазначення в протоколі обшуку прізвищ всіх осіб, зокрема оперативників не має наслідком визнання доказу недопустимим, адже як зазначено в ст. 236 КПК, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Визначення «учасників кримінального провадження» міститься у ст. 3 КПК, до яких працівники оперативних підрозділів не належать. Також, в п. 3 ст. 40 КПК зазначається про право слідчого «доручати проведення слідчих дій оперативним підрозділам», тобто передбачається саме доручення, а не залучення оперативних співробітників до таких дій.

Щодо відсутності відомостей про упакування вилучених предметів, дане також не може бути єдиною підставою для визнання доказу недопустимим, зважаючи на відсутність зауважень обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до процедури обшуку, щодо того, що саме ці речі було знайдено за місцем їх проживання та підтвердження факту належності предметів ОСОБА_11 .

Отже, колегія суддів, не вбачає підстав для визнання вищевказаного переліку доказів недопустимими.

Посилання сторони захисту на порушення у виготовленні процесуальних документів, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні, шляхом вивчення письмових доказів, огляду відеозаписів, допиту свідків.

Також органом досудового слідства ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 12.10.2016 року, в період часу з 00 год. 30 хв. до 01 год. 00 хв., знаходячись біля будинку №31 по вул. Рощинській у м. Дніпро , після вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_11 , у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 , 2005 року випуску), який належав потерпілому ОСОБА_11 з метою як найшвидше покинути місце злочину та у подальшому сховати труп потерпілого, який знаходився у салоні автомобіля.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 сісти за кермо автомобіля «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 , 2005 року випуску) та покинути місце злочину.

В свою чергу, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 який розташувався на задньому сидіння автомобіля, керуючи автомобілем «Деу Ланос» (державний номерний НОМЕР_1 ), відвіз труп потерпілого ОСОБА_11 на ділянку місцевості, яка розташована поблизу кошари в балці між селами Олександрівка та Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем «Деу Ланос».

Діяння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яке виявилося у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб кваліфікували за ч.2 ст.289 КК України, та знайшло своє підтвердження при вивченні доказів в цій частині обвинуваченні.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.07.2024 у справі № 730/457/20 зазначено, що відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом настає для всіх співучасників, незалежно від того, що транспортним засобом керував один і з них. Те, що інший співучасник не вчиняв активних дій, спрямованих на фізичне переміщення автомобіля, не свідчить про відсутність у його діях складу злочину, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Поміж іншим, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Тобто, цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Враховуючи зазначене, колегією суддів у судовому засіданні встановлені обставини, що підтверджують намір обвинувачених заволодіти транспортним засобом потерпілого.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з корисливих мотивів; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 4 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України як закінчений замах на умисне пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 суд враховує скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який також офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 суд враховує скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегією суддів враховується, що обвинувачені у відповідності до ст. 12 КК України вчинили тяжкий, особливо тяжкий, та нетяжкий злочини, від їх дій настали тяжкі наслідки - смерть людини, свою вину у вчиненні злочинів обвинувачені ОСОБА_8 . ОСОБА_9 визнали частково.

Також при призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь участі кожного обвинуваченого у вчиненні злочинів, характер їх дій, кількість та характер нанесених обвинуваченим ОСОБА_8 ударів потерпілому, їх поведінку після його вбивства, яка була спрямована на приховування слідів злочину і жодним чином не на забезпечення медичної допомоги потерпілому.

Слід зазначити, що колегія суддів не встановила жодних обставин, які б пом`якшували покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На думку колегії суддів, поведінка обвинувачених свідчить про чітко виражену антисоціальну спрямованість, зневажливе ставлення до закону та загальноприйнятих норм моралі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 становлять особливо велику небезпеку для оточуючих їх людей і в цілому для суспільства, а їх відношення до скоєного свідчить про жорстокість та винятковий цинізм.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України»). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в цій справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Van de Hurk v. the Netherlands», «Boldea v. Romania», «MoreiraFerreirav. Portugal»).

При викладених обставинах, враховуючи тяжкість скоєного, наслідки, що настали, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якгують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що призначення покарання ОСОБА_8 неможливе без ізоляції його від суспільства, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень у виді позбавлення волі в межах п.п.6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК Україниіз застосування ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, враховуючи те, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015 та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015, шляхом часткового складання призначених покарань визначивши останньому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяці, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 3,4 ст. 76 КК України, та кримінальні правопорушення, передбачені п.п.6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України він вчинив в період іспитового строку, остаточне покарання ОСОБА_8 слід призначити із застосуванням ст. 71 КК України.

Також, при викладених обставинах, враховуючи тяжкість скоєного, наслідки, що настали, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що призначення покарання ОСОБА_9 неможливе без ізоляції його від суспільства, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень у виді позбавлення волі в межах п.п.6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України із застосування ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На думку колегії суддів таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При визначені обвинуваченим саме такої міри покарання, суд виходить з положень закріплених в ст.3 Конституції України життя людини є найважливішою цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя незалежно від її соціального походження, національності, матеріального стану, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Право на життя кожного охороняється законом.

Також, суд застосовує до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ, враховуючи висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 26.10.2017 у справі №344/7495/16-к про те, що положення частини п`ятої статті 72 КК в редакції Закону № 838-VІІІ слід тлумачити таким чином, що в ній фактично використане родове поняття позбавлення волі, яке складає зміст відразу двох видів покарань: позбавлення волі на певний строк і довічного позбавлення волі. Відповідно, норма про зараховування попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає застосуванню як до осіб, які засуджені до позбавлення волі на певний строк, так і до тих, які засуджені до довічного позбавлення волі.

При зарахуванні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд бере до уваги правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України викладений у п. 103-106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17, відповідно до якого визначено, що:

- якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII);

- якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

- якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Як встановлено судом злочини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили 11.10.2016.

Тобто, з 13.10.2016 по 16.03.2020 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували під вартою.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду України, викладеного у постанові від 29.08.2018 року № 663/537/17 суд вважає, що період перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою з 13.10.2016 по 16.03.2020 слід зарахувати останнім у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII).

Крім того, у рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов (в редакції від 10.05.2024) до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зокрема просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 63 824 грн. 88 коп. майнової шкоди та 1 446 120 грн. моральної шкоди. Крім того, просить також стягнути 1 650 грн. сплаченого судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що є сином ОСОБА_11 Цивільний позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь: 54 670 грн. шкода, що спричинена транспортному засобу марки «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сума збитку відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи від 27 грудня 2016 року; 750 грн. - сума, якою заволоділи обвинувачені з особистих коштів ОСОБА_11 ; 120 грн. - вартість автомобільного насосу; 250 грн. - панель від авто магнітоли «Canon», 2000 грн. вартість мобільного телефону Самсунг; 500 грн. - вартість портмоне шкіряного; 500 грн. - вартість USB накопичувача;2 000 грн. вартість одягу та 3 784 грн. 88 коп. - послуги за зберігання легкового автомобіля, а всього на суму 63 824 грн. 88 коп. Цивільний позивач вказує, що смертю батька йому було нанесено психологічну травму, почались нервові розлади, втратив сон та апетит.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи від 27 грудня 2016 року №4/12.2-934 вартість матеріального збитку, завдана власнику транспортного засобу марки «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску станом на момент проведення експертизи складає 54 670 грн. 43 коп.

Відповідно до висновку комплексної судової авто технічної та авто товарознавчої експертизи №19/104-10/2/322 від 29 січня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля технічного засобу - автомобіля марки «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_1 складає 63 386 грн. 57 коп. Вартість матеріального збитку на момент скоєння кримінального правопорушення - 12 жовтня 2016 року складає 40 143 грн. 52 коп., станом на момент проведення експертизи - 13 листопада 2020 року складає 40 679 грн. 85 коп.

Визначаючи розмір матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню потерпілому, суд присяжних виходить з того, що позивачем заявлено вимогу про стягнення збитку в розмірі 54 670 грн., як то визначено у висновку експерта від 27 грудня 2016 року №4/12.2-934.

Колегія суддів не може погодитись з таким розрахунком розміру зважаючи на ту обставину, що розмір збитку обраховано на момент проведення експертизи - 27 грудня 2016 року. У висновку ж експерта №19/104-10/2/322 від 29 січня 2021 року обраховано вартість матеріального збитку на момент скоєння кримінального правопорушення - 12 жовтня 2016 року, що складає 40 143 грн. 52 коп., та які колегія суддів вважає за необхідне стягнути з цивільних відповідачів на користь цивільного позивача.

Також колегія суддів вважає, що з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню: 750 грн. - сума, якою заволоділи брати Новицькі з особистих коштів ОСОБА_11 ; 2 000 грн. вартість одягу та 3 784 грн. 88 коп. - послуги за зберігання легкового автомобіля.

Що стосується 120 грн. - вартість автомобільного насосу; 250 грн. - панель від авто магнітоли «Canon», 2000 грн. вартість мобільного телефону Самсунг; 500 грн. - вартість портмоне шкіряного; 500 грн. - вартість USB накопичувача, то суд не вбачає підстав для стягнення вказаних сум, адже дані предмети визнані речовими доказами по справі, відповідно підлягають поверненню власнику.

В частині, що стосується стягнення сплаченого судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку цивільний позивач звільнений був від сплати судового збору при зверненні до суду з цивільним позовом про стягнення моральної шкоди, а тому відсутні підстави для їх стягнення з цивільних відповідачів на користь позивача та такі кошти мали б бути повернути як зайво сплачені.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи ( т. 4 а. с. 73 а.), зокрема із квитанції від 21 лютого 2017 року ОСОБА_6 було сплачено судовий збір в розмірі 1650 грн. № квитанції 0.0.711593264.1, дані кошти мають бути повернути ОСОБА_6 у відповідності до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 8 грудня 2021 року № 647, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1674/37296).

Оцінюючи вимоги цивільного позивача про стягнення з обвинувачених моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що сам обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував факту спричинення потерпілому моральної шкоди, ОСОБА_9 ж заперечував, зважаючи на той факт, що не спричиняв ОСОБА_11 будь-яких ушкоджень.

Також, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Виходячи з наведених висновків, та розглядаючи заявлені потерпілим вимоги, при цьому враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, доведеність вини обвинувачених, та ступінь участі кожного у скоєному, а також майновий стан обвинувачених, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що з обвинувачених слід стягнути у солідарному порядку на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 800 000 грн., в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів також приймає рішення про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до набрання вироку законної сили у вигляді тримання під вартою. Оскільки, судовий розгляд кримінального провадження завершено, жоден із більш м`яких запобіжних заходів для обвинувачених, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, з обвинувачених підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз відповідно до ст.124 КПК України з кожного окремо.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 391, 395, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, призначивши покарання:

за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015, за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015, які приведені до виконання ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 16 (шістнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Обрати ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_8 під варту із зали суду негайно.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.10.2016 по 16.03.2020 включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII ) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 11.11.2024.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, призначивши покарання:

за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Обрати ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_9 під варту із зали суду негайно.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.10.2016 по 16.03.2020 включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII ) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 11.11.2024.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в розмірі 40 143 (сорок тисяч сто сорок три) грн. 52 коп. та моральну шкоду в розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1, ) повернути ОСОБА_6 сплачений судовий збір у сумі 1650 грн. згідно квитанції від 21 лютого 2017 року № 0.0.711593264.1 ПАТ КБ «ПриватБанк», як помилково сплачені.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз: №19/104-10/2/322 від 29.01.2021 в розмірі 5230 грн. 40 коп., тобто по 2 615 грн. 20 коп.; №4/12.2-934 від 27 грудня 2016 року в розмірі 1760 грн. 80 коп., тобто по 880 грн. 40 коп.

Речові докази:

DVD- R диск, на який скопійовано фото файли отримані під час проведення огляду місця події та трупа, DVD- R диск, на який скопійовано фото файли отримані під час проведення додаткового огляду місця події, DVD- R диск, на який скопійовано відео файл, отриманий під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , оригінали і копії облікових документів Соборного відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, DVD- R диск, на який скопійовано відео файл, отриманий під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , DVD- R диск, на який скопійовано інформацію оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна», флеш носій, на який скопійовано відео файл, отриманий під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 - залишити при матеріалах справи;

капці коричневі з слідами РБК, спец пакет №3114398, синтетична кофта в спец пакеті №3470478, мікрочастки з обох рук трупу спец пакет №1177930, шарф спец пакет №3403308, файл спец пакет №3580071, дві серветки спец пакет №3580067, рулетка спец пакет №3580066, фрагмент шнурка в поліетиленовому пакеті синього кольору, кросівки зі слідами РБК спец пакет №3470730, штани спец пакет №3470733, сірники спец пакет №3572420, штани спец пакет №3470738, змиви три паперові конверти, кросівки спец пакет №3470740, сумка спец пакет №3470731, куртка спец пакет №3470732, дзеркало спец пакет №3114397, речі з трупу ОСОБА_11 в поліетиленовому пакеті чорного кольору, ножі в поліетиленовому пакеті чорного кольору, зрізи нігтьових пластин Новицьких 3 паперові конверти, зрізи краю нігтьових пластин в 2 паперових конвертах, деревяна паличка паперовий конверт, брилок спец пакет №3580064, очні краплі спец пакет №1177929, мотузка спец пакет №3580063, хустинка спец пакет №3523431, мило спец пакет №3580069,зразки крові Новицьких 3 паперові конверти, залишки змивів з об`єктів 2 паперові конверти, флакон розчину фармазоліну спец пакет №3580070, труси зі слідами РБК спец пакет №3403310, спортивні штани в спец пакет №34700728; дві паперові серветки зі слідами РБК, носова хустинка зі слідами РБК; ніж, довжиною 188 мм, товщина клинка 1.5 мм., довжина леза 85 мм з рукояткою пластикового чорного кольору - знищити.

автомобільний насос (ножний), панель авто магнітоли «Канон» з USB шнуром, портмоне чоловіче зі шкіри чорного кольору у якому дисконтні картки «Восток газ», «Єва», «Фозі», «Енергосвіт», «Метро» на ім`я ОСОБА_11 , «Море пива», «Преміум голд», картонна іконка, картка Приват Банку № НОМЕР_5 , з особистим підписом, купюра номіналом 1 долар США, перемикач газової установки «ATIKER», USB перехідник до прикурювала моделі «WX-91», USB (мікро) шнур білого кольору, зв`язка ключів логотип «Део» - два дверних, автомобільний перемикач, прикурював автомобільний чорного кольору, автомобільне реле чорного кольору, автомобільні свічки «Ремзо», канцелярський файл з речовинами бурого кольору, в якому автомобільні лампочки, запобіжники, шурупи, болти, поліетиленовий пакет з само різами, сліп пакет з грошовими коштами (монетами) та слідами речовини бурого кольору, викрутка хрестоподібна, ізоляційна стрічка чорного кольору, ліхтар світлодіодний червоного кольору, гайковий ключ накидний «10», викрутка звичайна, ножиці брелок, складні, манікюрні кусачки, п/е пакет з автомобільними лампами, USB прикурювач, візитні картки 35 шт., одноразове мило 2 шт., краплі «Фармазолін», дві сім карти «МТС» та «Київстар», стікер цукру «Макдональдс», мобільний телефон «Samsung», G200H imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_4 з сім карткою мобільного оператора «МТС», силіконовий чохол до телефону «Samsung», USB (мікро) для зазначеного мобільного телефону, автомобільна монтіровка №52 - повернути потерпілому ОСОБА_6 :

кухонні ножі 7 шт. саморобного та заводського виготовлення, кросівки сірого кольору зі шнурками білого кольору, спортивні штани темно синього кольору «Adidas» зі світлими смугами по боках, спортивні штани чорного кольору, светр сірого кольору, кофта у горизонтальну смужку синього та червоного кольору, шкарпетка 1 шт. чорного кольору, кросівки ОСОБА_9 сірого кольору з відбиваючими світло стрічками слідами РБК, джинсові штани «Сека», джинсові штани « Bingost fashion jeans», гамаші бавовняні чорного кольору, светр коричневого кольору, труси ОСОБА_8 . світлого кольору зі слідами РБК, сумка чорного кольору з синтетичного матеріалу з картками «Приват Банк» № НОМЕР_2 , чохол з під планшету та квитанція про здачу в ломбард - повернути обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3