Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 565/1362/23

Провадження № 11-сс/4815/286/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

представника ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_9 та представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000068 від 13.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 про накладення арешту на споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :06:071:0009 та :06:071:0010, та знаходяться за координатами меж в системі СК-63, площею 0,0034 га:

№ X V

1. 5 698 238,816 2 248 747,968

2. 5 698 232,350 2 248 745,036

3. 5 698 234,332 2 248 740,664

4. 5 698 240,798 2 248 743,596

№ X V

1. 5 697 849,158 2 248 307,544

2. 5 697 853,718 2 248 316,548

3. 5 697 858,892 2 248 313,928

4. 5 697 854,332 2 248 304,924.

В поданих апеляційних скаргах прокурор ОСОБА_9 та представник ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді від 04 вересня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :06:071:0009 та :06:071:0010.

Прокурор ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, суперечить загальним засадам кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню. Зазначає про існування достатніх підстав вважати, що споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :06:071:0009 та :06:071:0010, самовільно збудовані на земельних ділянках, які передані у користування ОСОБА_5 згідно договору №44 довгострокового тимчасового користування лісами від 10.02.2011 року.

Наголошує, що оскільки споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах зазначених земельних ділянок визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та можуть бути предметом кримінальних протиправних дій, то не накладення арешту на вказане майно може спричинити знищення, спотворення, перетворення споруд, що унеможливить проведення відповідних слідчих (розшукових) дій із вказаними об`єктами нерухомого майна та відповідних судових експертиз.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі також звертає увагу суду на незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та вказує, що в разі ненакладення арешту на майно під час його використання сторонніми особами буде пошкоджуватися земельна ділянка, на якій вони розташовані, що може призвести до її псування. Вважає, що стороною обвинувачення належним чином доведено факт самовільного будівництва приміщень на земельних ділянках, що, на його думку, чітко свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення.

До початку апеляційного розгляду прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_12 надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі. Вказала, що апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити її в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, думку представника ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг прокурора та адвоката ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Вараського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого 13.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття орендованих ОСОБА_5 земельних ділянок з кадастровими номерами :06:071:0009 та :06:071:0010 та самовільного будівництва на них об`єктів нерухомого майна, якими їй, як володільцю земельних ділянок, завдано істотної шкоди, що виразилося, зокрема у неможливості використання земельних ділянок за призначенням та у відповідності до їх господарських потреб.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що згідно договору №44 довгострокового тимчасового користування лісами від 10.02.2011 року, укладеного між Орендодавцем - Рівненською обласною державною адміністрацією в особі голови Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області та Орендарем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , останній передано у довгострокове тимчасове платне користування лісові ділянки для використання у рекреаційних цілях загальною площею 2,79 га та 0,01 га строком на 15 років, які знаходяться навколо озера Біле на території Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, при цьому, земельна ділянка площею 0,01 га знаходиться біля в`їзду на територію РОК «Біле озеро», де розміщений на даний час недіючий шлагбаум. Тобто, ОСОБА_5 , у зв`язку із укладенням Договору №44 від 10.02.2011 року набула право на користування даними земельними ділянками та фактично являється їх орендарем.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт на споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах вказаних земельних ділянок з метою збереження речових доказів.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора та представника володільця земельних ділянок, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. Крім того слідчий суддя повинен з`ясувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується із ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Беручи до уваги вказані правові норми, якими регулюється порядок застосування інституту забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені органом досудового розслідування в клопотанні про арешт майна та поданих апеляційних скаргах є необґрунтованими, а підстави для накладення арешту на майно, визначені ст.170 КПК України, в даному провадженні відсутні.

В ухвалі слідчого судді проаналізовано, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що стороною обвинувачення не надано доказів про перешкоджання органу досудового розслідування у доступі до вказаного майна, як і наявності обґрунтованих підстав вважати, що споруди, встановлені на земельних ділянках, можуть бути пошкоджені, втрачені чи знищені.

При цьому слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 , яка на думку сторони обвинувачення, здійснила самовільне будівництво об`єктів нерухомого майна на орендованих ОСОБА_5 земельних ділянках без дозволу ОСОБА_5 , як орендаря, і без дозволу власника земельних ділянок, є фізичною особою-підприємцем починаючи з 18.07.2001 року та має у власності (володінні) нерухоме майно, щодо якого слідчим подано клопотання про його арешт, а саме: споруди розмірами 10,09 м. x 5,80 м. та 7,10 м. x 4,80 м., які розташовані в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :06:071:0009 та :06:071:0010, та являється законним власником вказаних тимчасових споруд, збудованих у передбачуваний законом спосіб, що підтверджується наданими суду рішеннями Більськовільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 14.05.2007 року за №129 та №140, викопіюванням з плану прибережної смуги Білого Озера та паспортом прив`язки тимчасових споруд торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності на території ДП «Володимирецький лісгосп» ФОП ОСОБА_7 з описом характеристик будівель та споруд та графічних зображень споруд. Також взято до уваги те, що ФОП ОСОБА_7 провадить свою господарську діяльність у вказаних спорудах, тому накладення арешту на них перешкоджатиме веденню її законної господарської діяльності, як підприємця, та ніяким чином не відповідатиме завданням, що визначені в ч.1 ст.170 КПК України щодо арешту майна.

Водночас апеляційним судом встановлено, що слідчий, за погодженням прокурора, 22.08.2023 року вже звертався до Кузнецовського міського суду Рівненської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 13.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, однак ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01.12.2023 року вказане клопотання, відповідно до поданих заяв слідчого та прокурора від 29.11.2023 року, залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді місцевого суду щодо того, що накладення арешту на нерухоме майно за викладених у клопотанні слідчого обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доводи представника ОСОБА_6 щодо здійснення ФОП ОСОБА_7 самовільного будівництва об`єктів нерухомого майна на орендованих ОСОБА_5 земельних ділянках є необґрунтованими та недоведеними зокрема й тому, що будь-які докази про наявність претензій власника майна Вараської районної державної адміністрації до ФОП ОСОБА_7 в матеріалах досудового розслідування відсутні.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання та врахував правову підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

З огляду на вищенаведене, оскаржуване рішення слідчого судді постановлено відповідно до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційних скарг прокурора та представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000068 від 13.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_9 та представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2