Справа № 539/3479/23
Провадження № 1-в/539/161/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубни подання Лубенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

установив:

Провідний інспектор Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 звернулася до суду з поданням про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Вказане подання обґрунтовано тим, що на обліку Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області знаходиться ОСОБА_4 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року за ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2270 грн. на 2021 рік.

Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року, ОСОБА_4 вчинив 2 епізоди правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та один епізод правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: 01.06.2021 року, викравши майно вартістю 900 грн. 00 коп, 03.06.2021 року, викравши майно вартістю 982 грн 10 коп та 05.06.2021 року, викравши майно вартістю 933 грн. 33 коп. Так вартість викраденого ОСОБА_4 майна за кожним з епізодів вчинення правопорушення, не об`єднаних єдиним умислом, є меншою від 2270 грн., визначених Законом №3886-IX.

На підставі вказаного, орган пробації, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просив вирішити питання про приведення вироку стосовно ОСОБА_4 у відповідність до закону.

Представник Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд подання без її участі. Подання підтримує та просить задовільнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву відповідно до якої притензій та звинувачень до ОСОБА_8 не має.

Вислухавши прокурора, враховуючи заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає подання таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12).

09.08.2024 р. набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З урахуванням вказаних змін, встановленого у 2021 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 2270 гривень.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю один рік з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили.

З вказаного вироку вбачається, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна за вказаними епізодами крадіжки менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, на момент вчинення кримінального правопорушення, сума завданої потерпілим матеріальної шкоди є меншою ніж два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2021 році.

А відтак, вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна за, що його засуджено вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року, на цей час не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого він засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Оскільки, кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 усунута законом, суд дійшов висновку, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його слід звільнити від призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року покарання..

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, статтями 5, 74 КК України, статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання провідного інспектора Лубенського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_5 про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року у відповідність до вимог закону - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023 року покарання, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1