Справа № 953/3680/22
н/п 1-кп/953/646/22
"28" листопада 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого слюсарем - збірником на ДК «УкрОборонПром» АТ «ФЕД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2 КК України, -
Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 10.12.2022.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подавши клопотання.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання заперечували, з огляду на стан здоров`я ОСОБА_7 , недоведеність продовження існування ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні, особу обвинуваченого, недоведеність неможливості застосування менш тяжкого запобіжного заходу просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом враховується, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює на ДК «УкрОборонПром», АТ «ФЕД», розлучений, обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, судом враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи дані про особу обвинуваченого та тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховатися від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на теперішній час не зменшились.
Крім того, за клопотанням сторони захисту, 08.11.2022 судом призначено судово-психіатричну експертизу обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення якої доручено КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня № 3», яка наразі не проведена.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Злочини проти національної безпеки України є найбільш суспільно небезпечним посяганням.
Відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.
При цьому, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 не може бути забезпечений належною медичною допомогою, з урахуванням його стану здоров`я, під час перебування в установі попереднього ув`язнення, як і об`єктивних даних на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_7 погіршується та перешкоджає його утриманню під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор", він потребує лікування, належне забезпечення якого неможливе за умови утримання в установі попереднього ув`язнення. Не надходило відповідних даних та повідомлень також і безпосередньо з ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Так, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 зобов`язано відповідних посадових осіб Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" забезпечити проведення невідкладного медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 .
За таких обставин, жодних об`єктивних, достатніх і переконливих даних, які свідчать про зміну та виникнення нових обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.
Разом з цим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме: тримання під вартою.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, а саме: пред`явлене обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, в разі визнання винуватим у скоєнні особливо тяжкого та нетяжкого кримінальних правопорушень, наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашній арешт, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.
При постановленні даної ухвали суд, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при продовженні йому строку тримання під вартою, оскільки інкриміновані останньому діяння скоєні в період воєнного стану.
Керуючись ст. ст.177,178,194,331,376 КПК України, колегія суддів,-
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 26 січня 2023 року, без визначення застави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Головуючий: суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2