Провадження № 1-кп/522/2608/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, в режимі відеоконференцзв`язку, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001556 від 21.12.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цханая, Республіка Грузія, громадянина України, працюючого генеральним директором ТОВ «А-ПРО-ГРУП», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінального провадження не має, обвинувальний акт направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про повернення обвинувального акту. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що прокурором не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_3 з використанням воєнного стану, що суттєво вплинули на можливість безперешкодного скоєння інкримінованого злочину, що на думку захисника, є підставою для повернення обвинувального акту, через відсутність події злочину та невідповідність правової кваліфікації дій її підзахисного викладеним в ньому обставинам, зокрема посилання на таку кваліфікуючу ознаку як «вчинено в умовах воєнного стану», що в свою чергу порушує право на ефективний захист, оскільки не зрозуміло від якого обвинувачення слід захищатися.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони захисту та просив відмовити в його задоволенні.

Представник потерпілої особи, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце підготовчого судового засідання до суду не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив та заяв про відкладення розгляду не подавав.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, а також надане стороною захисту клопотання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 2, 3, 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 2) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу; 3) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

За результатами розгляду клопотання про повернення обвинувального акту, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналізуючи зміст положень ст. 291 КПК України, суд доходить висновку, що повернення обвинувального акту прокурору з підстав вказаних захисником обвинуваченого, законодавцем не передбачено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.

З огляду на ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому, на виконання п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.

Слід зауважити, що конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, як про це зазначає захисник, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 338 КПК України під час судового розгляду прокурор не позбавлений права змінити обвинувачення.

Отже, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001556 від 21.12.2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року стосовно ОСОБА_3 , необхідно відмовити.

Також вирішуючи питання щодо можливості призначення вказаного обвинувального акту до судового розгляду суд зазначає таке.

Судом встановлено, що обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Підстав для обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не встановлено.

Клопотань про призначення досудової доповіді обвинуваченому не надходило та судом не встановлено підстав для її призначення.

Будь-яких інших клопотань в порядку ст. 315 КПК України від учасників процесу до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Крім того, процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , в інтересах держави в особі Управління обласної ради з майнових відносин поданий цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 КПК цивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Згідно з приписами ч. 3 ст. 23 Законом України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту.

Однак зазначених положень прокурор не дотримався.

Так, прокурор звернувся з цивільним позовом в інтересах держави в особі Управління обласної ради з майнових відносин до ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з останнього матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 160 004 гривень 82 копійки.

Поданий позов прокурор мотивував тим, що Управління обласної ради з майнових відносин за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для її захисту, всупереч цим інтересам до суду не звернувся, тому у прокуратури наявні всі підстави для представництва держави в особі Управління обласної ради з майнових відносин, шляхом пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Однак, звертаючись до суду з позовом, прокурор не обґрунтував і не довів суду факту бездіяльності компетентного органу, а саме невжиття цим органом жодних заходів протягом розумного строку, після того як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, а також не вказав причини того, чому компетентний орган не звернувся самостійно до суду з позовом в інтересах держави чи не міг звернутися.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вказаний цивільний позов прокурора не може бути прийнятий до розгляду та підлягає поверненню особі, яка його подала.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з цивільним позовом до суду під час кримінального провадження до початку судового розгляду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову, а також роз`яснити, що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 128, 291, 314, 315, 316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, призначити до судового розгляду на 09.10.2024 року о 10 год. 00 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, представника потерпілої особи, захисника обвинуваченого, обвинуваченого.

Відмовити в прийнятті до провадження цивільного позову, поданого процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , в інтересах держави в особі Управління обласної ради з майнових відносин, до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Поданий цивільний позов повернути особі, яка його подала.

Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_6