ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1579/24 Справа № 185/7321/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, працюючого у ФОП ОСОБА_9 приймальником сировини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 22 листопада 2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України (далі-КК), із застосуванням ст.ст.75,76 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК,-

В С Т А Н О В И Л А :

06 серпня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001038 від 12.07.2024 року, звернулася старший слідчий СВ Павлоградскього РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженим керівником Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_11 , в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вважає, що стороною обвинувачення при зверненні до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , в порушення п.1 ч.1 ст.178 КПК, не надано оцінки вагомості наявних доказів про те, що саме підозрюваним вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Аргументує тим, що з доданих до клопотання стороною обвинувачення доказів, зокрема, протоколу огляду місця події від 12.07.2024 року, протоколу обшуку автомобіля від 12.07.2024 року, протоколу обшуку від 13.07.2024 року, протоколу огляду предмета від 13.07.2024 року, відеозаписів з камер відеоспостереження, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , неможливо зробити висновок, що саме підозрюваний ОСОБА_8 міг вчинити дане кримінальне правопорушення. При цьому, з протоколами допиту свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , на які сторона обвинувачення також посилається у поданому клопотанні, сторону захисту взагалі ознайомлено не було, а з протоколами додаткового допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , та постановами про призначення експертиз, окрім судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_31 від 12.07.2024 року та судово-медичної експертизи підозрюваному ОСОБА_8 від 13.07.2024 року, слідчого суддю та захисника було ознайомлено лише під час розгляду клопотання, на наступний день, після оголошеної перерви. Інших вагомих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину стороною обвинувачення не надано.

Водночас вказує на недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ОСОБА_8 офіційно працює, за місцем реєстрації та фактичного мешкання характеризується позитивно, має статус учасника бойових дій, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, згідно медичних даних має діагноз: ВСД по гіпертонічному типу з астено-цефалгічним, астено-невротичним синдромом, вертебогенна цервіко-торакалгія, мязево-тонічний синдром, синдром хребцевої артерії з рекомендаціями медикаментозного лікування та протипоказаннями психо-емоційних навантажень.

Крім того, щодо ризику незаконного впливу на потерпілого зазначає, що згідно практики ЄСПЛ ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також звертає увагу, що стороною обвинувачення до клопотання не було надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, а лише зазначено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, в порушення вимог ч.3 ст.199 КПК клопотання не містить викладу обставин, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та посилання на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Разом з тим зазначає, що до моменту затримання ОСОБА_8 спроб переховуватися та вчинити інше кримінальне правопорушення не вчиняв, після затримання будь-яким чином досудовому розслідуванню не перешкоджав, добровільно пройшов судово-медичне освідування, добровільно надав всі необхідні зразки для проведення експертиз та від допиту не відмовлявся.

Поміж іншого зазначає, що посилання слідчого судді, який вирішує питання продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали на передуюче рішення, є безпідставним з точки зору права та порушує доктринальну позицію щодо відсутності преюдиційного значення висловлених в попередній судовій ухвалі висновків.

Таким чином, на підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 вересня 2024 року, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК, а також, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність яких свідчить, як тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, обізнаність останнього з особистими даними потерпілого та свідків, так і дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має певні навички та досвід, отримані ним під час служби.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

12.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК.

13.07.2024 о 02:10 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК та того-ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК.

15.07.2024 ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 02:10 год 13 липня 2024 року до 02:10 год 11 серпня 2024 року.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів (а.с.1-6), колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 11.08.2024 року, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг слідчих та інших процесуальних дій, а також отримати висновки по ряду призначених експертиз.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на більш м`який, зокрема на цілодобовий домашній арешт, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання про його продовження, і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися і не відпали.

Отже, визначені ч.5 ст.199 КПК підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник, у наданих матеріалах судового провадження відсутні.

При цьому, на переконання апеляційного суду, аргументи сторони захисту та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця реєстрації та проживання, міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, позитивної характеристики, проблем зі здоров`ям, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною захисту не надано апеляційному суду об`єктивних медичних даних про те, що за станом свого здоров`я ОСОБА_8 не може утримуватися в умовах СІЗО.

Також колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою, відповідає вимогам ст.370 КПК та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування,тобто до 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4