ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000006, № 0000303 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 09.02.2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання є занадто суворим, а тому просить зменшити строк призначеного йому покарання.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; - за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим же вироком з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 9344 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

За обставин, викладених у вироку, під час воєнного стану на території України ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

02.01.2023 приблизно о 00.15 годин, ОСОБА_9 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , зустрів раніше незнайомого ОСОБА_11 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_9 штовхнув останнього в область лівого плеча не спричинивши при цьому фізичного болю та тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_9 побачив, що із правої зовнішньої кишені куртки чорного кольору, в якій був одягнений на той момент ОСОБА_11 , на землю випав мобільний телефон марки "Samsung A305FN/DS" 32 Gb, серійний номер НОМЕР_1 , у корпусі синього кольору, імей 1 : НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 . У цей момент у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного телефону, який він визначив предметом своїх злочинних посягань.

У подальшому, ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному місці, 02.01.2023 приблизно о 00.17 годин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, розуміючи, що на усій території України введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 відійшов на відстань близько 20 метрів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, підняв із землі, належний ОСОБА_11 , вказаний мобільний телефон, вартістю 2650 грн, що знаходився у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору, вартістю 66,67 грн, на екрані якого знаходилось захисне скло, вартістю 115 грн та у якому знаходилась картка пам`яті ТМ «Kingston», об`ємом 64 Gb, вартістю 225 грн, таким чином викравши його.

Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд, таким чином спричинивши своїми злочинним діями потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 3056,67 грн.

06.03.2024 року приблизно 22.00 годині (більш точний час не встановлено), ОСОБА_9 , знаходячись поблизу надземного пішохідного переходу, розташованого поблизу буд. АДРЕСА_4 , де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який піднімався по сходах надземного переходу, також у останнього при собі знаходилась чоловіча сумка одягнута через плече, всередині якої знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 980 грн, банківська карта «MONO Банк» № НОМЕР_4 , банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_5 , банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_6 та газовий балон «ТЕРЕН-4». ОСОБА_9 усвідомлюючи що в зазначеній сумці знаходяться матеріальні цінності, та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадання чужого майна, а саме чоловічої сумки, в середині якої знаходились матеріальні цінності, що належить ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами та доповненнями) в Україні введено воєнний стан, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, цього ж дня, тобто 06.03.2024 року, знаходячись у вищевказаному місці, підбіг до ОСОБА_10 та схопив останнього руками за куртку, після чого здійснив декілька ривків у напрямку до себе, в результаті чого ОСОБА_10 з метою самозахисту, дістав з сумки одягнутої на ньому через плече, газовий балон «ТЕРЕН-4», та спрямовуючи сопло балончика в обличчя ОСОБА_9 , здійснив розпилювання речовини в область обличчя останнього, на що ОСОБА_9 з метою доведення злочину до кінця, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, спричинив близько п`яти ударів двома руками стислими в кулак (почергово), в область голови та обличчя ОСОБА_10 , тим самим спричинив тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців голови та обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Далі ОСОБА_9 вихопив газовий балон з рук ОСОБА_10 , схопився за належну потерпілому сумку, пошкодивши застібку, та своєю рукою вихопив з сумки гаманець, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 980 грн та три вказані банківські карти, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, після чого ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили повалив ОСОБА_10 на сходи надземного переходу обличчям до гори, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців задньої поверхні грудної клітини, обох сідниць, обох гомілок, лівого колінного суглобу, зовнішньої поверхні обох стегон, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_9 утримуючи газовий балон та гаманець із вмістом при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_10 , розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_10 матеріальний збиток у розмірі 980 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора та представника потерпілого, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 було призначено у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України в мінімальному їх розмірі.

Окрім того, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими, особи обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, в умовах воєнного стану, виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обвинуваченим ОСОБА_9 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2024 року залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4