Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2952/24
Провадження № 1-в/553/339/2024
У Х В А Л А

Іменем України

15.10.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення вироків суду до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно

засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, із неповною середньою освітою, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- вироком Добровеличківського райнного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

- вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року та ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року виконувати самостійно;

- по даній справі засуджений вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року, із змінами внесеними вироком Кропівницького апеляційного суду від 17.01.2024 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшло подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення вироків Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року, вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року, вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року із змінами внесеними ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30.05.2023 року, вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року із змінами внесеними вироком Кропивницького апеляційного суду від 17.01.2024 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Від адміністрації установи виконання покарання та засудженого надійшли заяви,в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 року становило 2270 грн., станом на 01.01.2021 року становило 2379 грн., станом на 01.01.2022 року становило 2600 грн., та станом на 01.01.2023 року становило 2 684 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року із змінами внесеними вироком Кропівницького апеляційного суду від 17.01.2024 року ОСОБА_4 визнано виннним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, з покаранням призначеним за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 2 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням призначеним за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року, зміненого ухвалою Кропевницького апеляційного суду від 05.09.2023 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком 5 років 5 місяців.

Згідно з тексту вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року ОСОБА_4 вчинив три епізода крадіжки 06.04.2023 року на суму 1015,26 грн; 10.04.2023 року на суму 978,30 грн. та 16.04.2023 року на суму 508,34 грн., що станом на день вчинення крадіжок складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн.), тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, та на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року із змінами внесеними ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.09.2023 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 визнано виннним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покаранння з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки виконувати самостійно.

Згідно тексту вироку від 30.05.2023 року ОСОБА_4 вчинив два епізода крадіжки 20.10.2022 року на суму 378,83 грн. та 19.01.2023 року на суму 1695,97 грн., що станом на день вчинення крадіжок складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 грн. та 2684 грн. відповідно), тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, та на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за ч.4 ст.185 вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року із змінами внесеними ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.09.2023 року.

Разом з цим, залишається вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року, який виконується самостійно, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року, остаточно призначено Старіковському покарання у виді 5 років позбавлення свободи. На підставі ст.75 КК УКраїни ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Згідно тексту вироку від 10.02.2023 року ОСОБА_4 вчинив три епізода крадіжки 25.08.2021 року на суму 338,00 грн., 26.08.2021 року на суму 351,00 грн. та 27.08.2021 року на суму 331,50 грн., що станом на день вчинення крадіжок складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2197 грн.), тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, та на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за ч.3 ст.185 вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року.

Разом з цим залишається вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК УКраїни ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.

Згідно тексту вироку від 09.11.2022 року ОСОБА_4 вчинив два епізода крадіжки 05.12.2020 року на суму 4500,00 грн., який не підлягає декриміналізації та який кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та 11.05.2022 року на суму 752,67 грн., який підлягає декриміналізації.

Таким чином, враховуючи, що на підставі ч.2 ст.74 КК України, суд саме звільняє засудженого від подальшого відбування покарання у звязку із усуненням законом караності діяння, суд ввважає за необхідним привести останній вирок від 04.10.2024 року по якому було визначено ОСОБА_4 остаточне покарання із врахуванням попередніх вироків, у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши негайно засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України. При цьому вирок Добровеличківського райнного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, виконувати самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення вироків суду у відповідність до закону, - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року, із змінами внесеними вироком Кропівницького апеляційного суду від 17.01.2024 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вирок Добровеличківського райнного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, виконувати самостійно.

Копію ухвали направити до ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 21.10.2024 року о 8.30 годині.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1