Справа № 703/4973/24

УХВАЛА

13 вересня 2024 року м. Сміла
встановила:
Клопотання обґрунтовує тим, що до Смілянської окружної прокуратури Черкаської області надійшов рапорт прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про те, що в ході здійснення заходів щодо виявлення кримінальних правопорушень у пріоритетних сферах прокурорської діяльності в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт незаконного використання земельних ділянок невстановленими особами. Так, у ході моніторингу даних Національної кадастрової системи України та картографічних матеріалів відповідно до відкритих даних земельного кадастру України розміщених в мережі Інтернет за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Google maps» встановлено, що на території м. Сміла, Черкаської області знаходяться земельні ділянки, які відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови, цільове призначення яких, для будівництва та обслуговування жилих будинків господарських будівель і споруд. Разом з цим, у ході огляду території на якій розташовані дані земельні ділянки встановлено, що у порушення вимог ст. 211 Земельного кодексу України невстановленими особами вказані земельні ділянки розроблені та засіяні сільськогосподарськими культурами єдиним масивом з наступними кадастровими номерами:
За даним фактом 20.06.2024 Смілянською окружною прокуратурою Черкаської області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Під час проведення розслідування по даному кримінальному провадженню дізнавачем СД ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 30.08.2024 та 06.09.2024 проведено огляд місця події, в ході яких зафіксовано факт використання вищевказаних земельних ділянок в адміністративних межах м. Сміла Черкаської області, а саме вирощування сільськогосподарської культури - кукурудзи. Згідно інформації з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.2-5358/2-24 від 07.08.2024 було встановлено, що цільове призначення вищевказаних земельних ділянок відведено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, отже самовільно зайняті невідомою особою.
На теперішній час виникла необхідність у арешті майна на засіяну на вищевказаних земельних ділянках сільськогосподарську культуру кукурудзу, що є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З метою зберігання слідів злочину на вищевказаних земельних ділянках в кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Приймаючи до уваги те, що вищевказані земельні ділянки, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, по зазначеному кримінальному провадженні відповідає критеріям, зазначеним п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчий суддя - суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
З доданих до клопотання документів вбачається, що 30 серпня 2024 року та 06 вересня 2024 року дізнавачем ОСОБА_4 за участю двох понятих було проведено огляд місця події - земельних ділянок та встановлено, що вказані земельні ділянки в момент огляду засіяні сільськогосподарською культурою - кукурудзою.
Відповідно до положень ст.131 КПК України арешт є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, зокрема, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Так, під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження матеріалів справи, встановлено, що прокурором не наведено жодних доводів на обґрунтування необхідності накладення арешту на засіяну на вказаних земельних ділянках сільськогосподарську культуру кукурудзу, слід зазначити, що вказане майно не є тимчасово вилученим майном, будь-яких доказів на підтвердження цього матеріали клопотання не містять.
Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям передбаченим у частині 2 статті 167 КПК України, відтак, оскільки вказане вилучене майно, а саме сільськогосподарська культура кукурудза, не є тимчасово вилученим майном, до нього не може застосовуватися процедура передбачена ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
Крім того при вирішенні справи слідчий суддя, враховує, що на даний час в рамках вказаного кримінального провадження проведення експертиз не планується, що також спростовує необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
Таким чином, вважаю, що прокурором не доведено необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно, клопотання є передчасним, відтак до задоволення не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -
постановила:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали оголошений о 15 год. 30 хв. 17 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1