Справа № 278/3424/24
В И Р О К

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійною освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох дітей, військовослужбовця призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и в:

07 березня 2024 року близько 21 години військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_4 в умовах воєнного стану умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби самовільно (без дозволу відповідних командирів та поважних причин) залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , до якої він був відряджений та яка на той момент дислокувалася в АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 17 травня 2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 5 ст. 407 КК як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.

ОСОБА_4 не судимий, проходить військову службу за призовом за мобілізацією, по службі характеризується задовільно, за станом здоров`я може проходити військову службу лише у тилових частинах, розлучений, має на утриманні трьох дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 5 ст. 407 КК щодо виду покарання, а також положення ст.ст. 69 та 75 КК щодо неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням або призначення більш м`якого покарання у разі вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом із цим суд бере до уваги відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, позицію прокурора, і вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого достатнім буде покарання на мінімальний строк, визначений у санкції ч. 5 ст. 407 КК. Захисник у судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 81-1 КК щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби. Однак, відповідно до ч. 1 названої статті КПК таке звільнення від відбування покарання може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання, отже, це питання не може бути вирішено при ухваленні вироку, а згідно із п. 2-1 ч. 1 ст. 537 КК вирішується в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані про судові витрати відсутні.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання обчислювати з дня взяття обвинуваченого під варту після звернення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його отримання. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1