Номер провадження: 11-кп/819/458/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 650/3434/24 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/3434/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні, в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000112 від 27.06.2024 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.07.2024 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петропавлівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянки України, що має середню освіту, незаміжня, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

10.03.2016 Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

24.01.2017 Великоолександрівським районним судом Херсонської області іспитовий строк замінено на 3 роки позбавлення волі, звільнена 06.03.2019 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 10 місяців 28 днів,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України.

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Відповідно до вироку суду, 25.06.2024 близько 17:35 години ОСОБА_8 , перебуваючи на пляжу поблизу одного з корпусів ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з Глухих ОСОБА_9 , з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно, кулаком правої руки нанесла один удар в область лівого ока ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяла останній легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 27.06.2024 близько 14:30 години ОСОБА_8 , перебуваючи біля дитячого майданчику, який знаходиться поблизу будівлі управління Державної казначейської служби України у Великоолександрівському районі Херсонської області за адресою: вул. Свободи, 157, смт. Велика Олександрівка Бериславського району Херсонської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, який виник під час спілкування з ОСОБА_10 , з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно, кулаком правої руки нанесла один удар в область лівого плеча ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяла останній легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 та правильності кваліфікації її дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої доводи мотивує тим, що у порушення вимог ст.65 КК України суд першої інстанції не взяв до уваги ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, необґрунтовано врахував ряд обставин, які пом`якшують її покарання, що призвело до призначення ОСОБА_8 м`якої міри покарання.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що цей кримінальний проступок спрямований на порушення права кожної людини на здоров`я.

Крім того, зазначає, що сплативши грошове стягнення (штраф) за вироком суду від 05.04.2024, ОСОБА_8 на шлях виправлення не стала, суспільно корисною працею не зайнялася та через незначний проміжок часу (25.06.2024), повторно заподіяла потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що в свою чергу свідчить про системність злочинної діяльності обвинуваченої та її небажання стати на шлях виправлення.

Також суд залишив поза увагою негативну репутацію обвинуваченої, яка схильна до скоєння адміністративних та кримінальних правопорушень.

Так, після призначення покарання з випробуванням, ОСОБА_8 ухилялась від покарання, що зумовило постановлення рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої в місця позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_8 батьківський обов`язок з виховання своєї малолітньої дитини належно не виконувала, вела аморальний спосіб життя, а тому її дитина 2013 р.н. була влаштована до прийомної сім`ї. Таким чином, посилання суду про наявність на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Просить вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.07.2024 щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора та просив вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, позицію захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних проступків, за які вона засуджена, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.394 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або встановлених досудовим розслідуванням обставин згідно із статтями 381, 382 КПК України, не досліджувалися.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачена ОСОБА_8 , яка була представлена захисником ОСОБА_7 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінальних проступків встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, належить скасувати з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під особою обвинуваченого, у контексті ст.414 КПК України, розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом дотримано не було.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із п.2,4 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції послався на те, що згідно з вимогами ст.65 КК України ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є кримінальними проступками, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, а також дані про особу обвинуваченої, яка за місцем постійного проживання характеризується посередньо, і на підставі цього суд дійшов висновку про необхідність призначенняОСОБА_8 покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, судам необхідно виходити також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення.

Так, застосовуючи щодо ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, суд належним чином не мотивував своє рішення та фактично не врахував конкретні особливості цього кримінального правопорушення й обставин його вчинення.

Поза увагою суду залишилося те, що вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, хоч і відноситься до кримінальних проступків, водночас спрямоване на порушення, закріпленого у Конституції України, права кожної людини на здоров`я.

Колегія суддів вважає, що дані які характеризують особу обвинуваченої, не знижують ступінь її суспільної небезпеки.

Згідно сталої судової практики призначення судами кримінального покарання, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слушно було зазначено прокурором в апеляційній скарзі, скарзі, ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не стала, ніде не працює, та не має офіційних джерел доходу, що в свою чергу свідчить про її схильність до вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, ОСОБА_8 , згідно наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики, неорганізована, в конфліктних ситуаціях нестримана, схильна до вжиття спиртних напоїв, безвідповідальна, що свідчить про її негативну репутацію (а.п.112).

Зважаючи на характер та тяжкість вчинених кримінальних проступків, негативну репутацію обвинуваченої ОСОБА_8 , її схильність до вчинення кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у виді штрафу є недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки воно не відповідає загальним засадам призначення покарання, а також принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах відбування покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охороні прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Тому, зважаючи на доводи сторони обвинувачення та заявлені нею вимоги, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ч.15 ст.615, ст.404, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд.

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.07.2024 щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

У решті цей вирок суду першої інстанції щодо неї - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4