Справа № 638/363/24
Провадження № 1-в/638/847/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова подання Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у с. Дмитрівка, Ізюмського району, Харківської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не військовозобов`язаної, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимої 31.01.2024 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку - 3 роки та покладенням судом відповідних обов`язків,

про приведення вироку суду у відповідність до вимог діючого законодавства, у зв`язку з засудженням за діяння, караність якого законом усунена,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 засуджена 31.01.2024 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку - 3 роки та покладенням судом відповідних обов`язків.

В поданні Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Х/О ставиться питання про звільнення засудженої ОСОБА_3 від покарання визначеного за вироком суду, так як на теперішній час карність діяння за вчинення якого засуджена ОСОБА_3 кримінальним законом усунена, а тому вирок суду підлягаю приведенню у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Х/О та прокурор у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Засуджена ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення судового розгляду до суду не звернулася.

При таких обставинах на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути подання у відсутності зазначених осіб, за наявними матеріалами.

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи засудженої ОСОБА_3 вважає подання органу пробації обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2024 ОСОБА_3 засуджена за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку - 3 роки та покладенням судом відповідних обов`язків.

Вирок суду набрав законної сили 04.03.2024 та з 12.04.2024 перебуває на виконанні в Ізюмському РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Х/О.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_3 визнано винною у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчинені в умовах воєнного стану, які мали місце 13.05.2023 та 16.05.2023, за останнім епізодом, також за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки - повторно, у відношенні майна потерпілої ОСОБА_4 , а саме належних останньої грошових коштів, відповідно, у сумі 1005 гривен 03 копійки та 11050 гривен.

Приписи ч. 1 ст. 2 КК України передбачають, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Станом на 13.05.2023 та 16.05.2023, тобто на час вчинення ОСОБА_3 інкримінованих її епізодів кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становило 268,4 гривень.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року. - для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривен, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривни.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 інкримінованого її кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив суму, яка перевищує 2684 гривен (1342х2=2684).

Приписами ч. 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», передбачено, що у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акту в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Приписами ст. 58 Конституції України, передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При таких обставинах суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачувалась та була засуджена вироком суду ОСОБА_3 за епізодом від 13.05.2023, оскільки розмір викраденого нею майна за вказаним епізодом становить 1005,03 гривні, який не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених законом на 1 січня звітного податкового року, у якому було вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, у зв`язку з декриміналізацією діяння, за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, яка мала місце 13.05.2023 у відношенні майна потерпілої ОСОБА_4 , а саме належних останньої грошових коштів у сумі 1005 гривен 03 копійки, за вчинення якого вироком суду була засуджена ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне виключити з вироку Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2024 вказаний епізод обвинувачення ОСОБА_3 . В іншій частині вирок Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2024 підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 5, 74, 185 КК України, керуючись ст.ст. 371, 372, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи « Центр пробації » в Харківській області, - задовольнити.

Привести вирок Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2024 у відношенні ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, яка мала місце 13.05.2023 у відношенні майна потерпілої ОСОБА_4 - грошових коштів у сумі 1005 гривен.

В іншій частині вирок Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2024 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1