ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/3262/24
Провадження №1-кп/477/412/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

25 листопада 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження яке внесено до внесеного до ЄРДР за №0000454 від 03.05.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

25.11.2024 року в ході судового розгляду прокурор ОСОБА_7 заявила клопотання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Зазначене клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Також обвинувачений має неодноразові судимості за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин. Відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на іспитовому строку за вироком суду у зв`язку з чим існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження міри запобіжного заходу. Просили суд пом`якшити міру запобіжного заходу до домашнього арешту, та к як обвинувачений має поганий стан здоров`я у зв`язку з раної правої голені , лікування в обставинах СІЗО не проводиться.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вивчивши матеріали провадження в межах заявленого клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2024 року обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 27 червня 2024 року був продовжений до 03 серпня 2024 року.

29 липня 2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 направлено на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

01 серпня 2024 року обвинувальний акт з додатками щодо обвинувачення ОСОБА_3 надійшов до Жовтневого районного суду Миколаївської області, та відповідно до ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.0.8.2024 року запобіжний захід обвинуваченому продовжено до 1 жовтня 2024 року, а потім до 28 листопада 2024 року.

Об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити вирок до закінчення строку обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу тобто до 28 листопада неможливо. В зв`язку з чим, відповідно до вимог статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з дослідженого, існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років позбавлення волі.

Щодо існування ризиків, то, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини різної тяжкості, відбував покарання у місцях позбавлення волі, злочин у скоєнні якого, його обвинувачує державне обвинувачення є тяжким, та скоєний ним у період іспитвого строку за попереднім вироком суду. Крім того, обвинувачений не має стійких соціальних звязків, будь яких офіційних джерел доходів, що свідчить про його схильність до скоєння злочинів. Його посилання на неможливість перебування у в умовах СІЗО у зв`язку з травмою ноги необгрунтована, так як вказану травму ним отримано у 2019 році, однак, зазначена обставина не стала на заваді скоєнню обвинуваченим інших злочинів. До будь яких лікувальних закладів не звертався та лікування не проводив. Разом з тим, на дату розгляду справи судом допитаний потерпілий та частину свідків, що не може вважатися ризиком впливу на останніх з боку обвинуваченого.

Крім цього, відповідно до вимог статті 178 КПК України суд враховує дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Тяжкість обвинувачення не може бути підставою для продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, усвідомлення обвинуваченим тяжкості покарання у разі можливого визнання його винуватості у вчиненні злочину, може спонукати обвинуваченого ухилитись від суду, що є ризиком, визначеним статтею 177 КПК України.

Суд вважає, що хоча заявлені прокурором ризики є незмінними, однак саме це і є, відповідно до норм КПК України, підставою для продовження тримання під вартою, оскільки саме тримання під вартою обвинуваченого унеможливлює настання негативних наслідків.

За таких обставин, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину, який є насильницьким, спосіб вчинення злочину, схильність обвинуваченого до насильства в критичних ситуаціях, в сукупності з усвідомленням останнім тяжкості та невідворотності покарання, існування ризику впливу на потерпілого та свідків, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.32, ст.176,183,186 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23 січня 2025 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала в частині продовдення діїї запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8