Справа № 461/5854/24
Провадження № 1-кс/461/4182/24
УХВАЛА
16.07.2024 року. м. Львів.
Галицький районний суд м. Львова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
Клопотання вмотивовано тим, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 було накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Subaru Forester» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕВІ» (ТОВ «ЕВІ»).
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.03.2022 було скасовано арешт на майно автомобіль марки «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕВІ», накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 в частині заборони користування автомобілем.
Враховуючи те, що відпала необхідність у подальшому застосуванні арешту майна, просить такий скасувати.
Заявникв судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про розгляд справи увідсутності його та ОСОБА_4 ..
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності. Зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання, оскільки кримінальне провадження закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
На підставі ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 було накладено арешт на автомобіль марки «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕВІ» (ТОВ «ЕВІ»).
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.03.2022 було скасовано арешт на майно автомобіль марки «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕВІ», накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2022 в частині заборони користування автомобілем, залишивши позбавлення права відчуження та розпорядження цим майном до прийняття рішення у встановленому КПК України порядку. Передано автомобіль марки «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕВІ» на відповідальне зберігання, під гарантійну розписку з описом цього майна в акті передачі власнику ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження цим майном - до прийняття рішення у встановленому КПК України порядку.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.
Відповідно до ст. 100 ч. 9 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Пунктом 1 частини другої статті 45 Закону № 1402-VIII передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 170, 173, 174 КПК України, суд, -
Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1