Провадження № 1-кс/638/3327/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю потерпілої: ОСОБА_4 ,

з участю захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючому судді ОСОБА_8 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 20.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 20.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

11.10.2024 року представником потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 через канцелярію суду подано заяву про відвід головуючому судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 від розгляду даного кримінального провадження. Відвід вмотивований тим, що виникли обставини, які на думку сторони захисту унеможливлюють подальший розгляд суддею ОСОБА_8 вказаної справи, оскільки за інформацією, наданою Департаментом освіти Харківської міської ради, встановлено, що батько обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 із 16.03.1992 року працює на посаді директора Комунального закладу «Харківський ліцей №169 Харківської міської ради», який наразі іменується як «Харківський навчально-виховний комплекс №169 Харківської міської ради Харківської області». У вказаному освітньому закладі навчається малолітній ОСОБА_6 , який є сином обвинуваченого ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_9 . У цьому ж ліцеї навчається донька головуючої у справі судді ОСОБА_10 . За таких обставин, потерпіла вважає, що існує висока імовірність можливого протиправного впливу з боку родичів обвинуваченого на прийняття рішення суддею ОСОБА_8 у справі, що розглядається.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 заява про відвід судді надійшла до провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала доводи, викладені у заяві про відвід та просила її задовольнити.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , вважав що в діях судді ОСОБА_8 при розгляді вказаного кримінального провадження відсутня будь яка упередженість, при вирішенні притання про відвід покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 також не вважали в діях судді упередженості, при вирішенні питання покладались на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про відвід, заслухавши думку учасників справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень частини 5 статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені статтею 75 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Із заявленого представником потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 відводу вбачається, що фактичною підставою для відводу є упереджене, на думку потерпілої сторони, ставлення головуючого судді до обвинуваченого, оскільки донька головуючого судді ОСОБА_8 та син обвинуваченого навчаються в одному освітньому закладі.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені частиною 1 статті 75 КПК України.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Водночас, у заяві про відвід не наведено жодних інших фактів прояву суддею ОСОБА_8 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного провадження, та могли бути підставами для відводу.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б могли свідчити про особисту упередженість судді ОСОБА_8 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_8 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 20.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 173, 174, 309, 372 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючому судді ОСОБА_8 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 20.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.10.2024 року.

Суддя: