Провадження №11-сс/801/666/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.98.2024 за №0001424,

якою задоволено клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17.10.2024 з визначенням розміру застави, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001424 від 18.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7, 12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.200 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів) усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за невстановлених обставин у невстановлений слідством час, діючи за попередньою змовою групою осіб, придбали наркотичний засіб - канабіс, який незаконно зберігали при собі з метою збуту, у поліетиленових зіп-пакетах, обгорнутих у клейку стрічку.

В подальшому, 18.08.2024 близько 19:40 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , були зупинені працівниками ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та на запитання, чи є в них при собі заборонені в обігу предмети, ОСОБА_10 повідомила, що у них наявна при собі заборонена речовина яку вони зберігають в її спідній білизні, а саме 2 поліетиленових зіп-пакета, з вмістом 17 згортків обклеїних клейкою полімерною стрічною з наркотичним засобом - канабіс.

Надалі, в ході затримання ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України співробітниками Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області під час її особистого обшуку в спідній білизні, виявлено та вилучено: 2 поліетиленових зіп-пакета в середині яких знаходились 17 згортоків обмотаних клейкою полімерною стрічкою з вмістом наркотичного засобу - канабісом.

Згідно висновку експерта надана на експертизу речовина рослинного походження є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 1,28 г.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7, 12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів) усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений слідством час та дату, вступили у попередню змову направлену на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу- канабіс.

В подальшому, за невстановлених обставин, у невстановлений слідством час та дату ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , діючи повторно, незаконно придбали наркотичний засіб - канабіс, який розфасували до прозорих поліетиленових зіп - пакетів, обгорнутих у клейку стрічку.

Після цього, 18.08.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 реалізовуючи свій спільний злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, зберігаючи його при собі, здійснили розміщення (закладки) пакунку з наркотичним засобом у визначеному місці, а саме на штучній галявині під рослинністю, неподалік будинку АДРЕСА_2 та за допомогою мобільного телефону ОСОБА_7 здійснив фотознімок місця де був захований пакунок додавши до нього текстовий опис.

Надалі, співробітниками Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області під час проведення огляду місця події за участю ОСОБА_10 в період часу з 00:59 год. по 03:45 год. 19.08.2024 на штучній галявині під рослинністю, неподалік будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено розміщений ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згорток, обмотаний клейкою полімерною стрічкою, в середині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено- канабіс.

Згідно висновку експерта надана на експертизу речовина рослинного походження є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушені речовину) становить 1,65 г.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниці, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, відносно якого 16.06.2020 до Вінницького міського суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 307 КК України.

19.08.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом затримання особи від 18.08.2024;

- Протокол огляду місця події від 19.08.2024;

- Протоколом проведення обшуку від 18.08.2024

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.08.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.08.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.08.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.08.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.08.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 19.08.2024;

- Висновками експертів від 19.08.2024;

- та іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, - карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином,

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює та усвідомлює можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, в зв`язку із чим може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, - виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 , є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та у зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_7 , матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

Також, відносно ОСОБА_11 Вінницьким міським судом розглядаються обвинувальні акти за ч. 2 ст. 28 - ч.2 ст. 162, ч. 2 ст.28 - ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 307 КК України, що дає підстави вважати, що він перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність та вчините нове кримінальне правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука, оскільки в ОСОБА_7 , відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт, оскільки антисоціальна поведінка ОСОБА_7 , свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою створення сприятливих для себе умов.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України - розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2024 року клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою визначено протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 19 години 40 хвилин 17 жовтня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 17 жовтня 2024 року.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирішено, що у разі внесення застави на ОСОБА_7 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Розяснено, що якщо ОСОБА_7 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також ту обставину, що кримінальне правопорушення по якому повідомлено про підозру відноситься до категорії незаконного обігу, збуту наркотичних засобів тому слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя не вбачав. На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Також слідчий суддя вважав, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_7 необхідно визначити заставу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 20.08.2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та немотивованою, так як слідчим суддею в повній мірі не було враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, є особою раніше не судимою, сприяє органам досудового розслідуванням у встановлені об`єктивної істини під час розслідування. Також органом досудового розслідування не обґрунтовано в чому недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Окрім того, визначений розмір застави є не співмірним з діями підозрюваного.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та сам підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника підтримали та наполягали на її задоволенні.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без задоволення. Звернув увагу суду на те, що в провадженні Вінницького міського суду перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за аналогічний злочин, в якому йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Мотиви і висновки суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 2 частиною 3 та частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 року апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає строк покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Це узгоджується також із нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий в клопотанні існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Своїми діями ОСОБА_7 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване йому кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного з метою придбання та збутом наркотичних засобів, вкотре проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства. Саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій на даний час є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що в свою чергу призведе до порушення строків досудового розслідування, а також належне дотримання своїх процесуальних прав та обов`язків.

Встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває об`єднане кримінальне провадження, в тому числі за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.296, ч.2 ст.307 КК України та інші злочини, де 08.04. 2024 року судом йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби з 21:00 до 07:00 години з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність та вчинити нове кримінальне правопорушення.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, так як при розгляді питання щодо обрання вказаного запобіжного заходу слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого злочину, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є особою який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував призначене покарання, наявність на даний час на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області кримінального провадження за вчинення аналогічного злочину, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на обґрунтованість застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків.

Твердження захисника, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Вінниця, сприяє органам досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини, не є безумовними підставами ні для скасування, ні для застосування більш м`якого запобіжного заходу, також вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики. Також згода захисника та самого підозрюваного, на залишення певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника вказаного захисником житла в якому проживає підозрюваний і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб ОСОБА_7 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, перебував у цьому житлі на таких умовах.

На думку колегії суддів наведені доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

Слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, відсутність достатніх соціально-стримуючих зв`язків, схильність до вчинення злочинів, введення воєнного стану в Україні, тому апеляційний суд вважає, що на даний час буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, необхідність проведення слідчих (розшукових) заходів спрямованих на виявлення та фіксацію доказів, що можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є достатнім забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.28, 336, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3