Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/632/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

продовжено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 06.08.2024 до 08 год 30 хв 04.10.2024.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_7 продовжено ді. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 06.08.2024 до 08 год 30 хв 04.10.2024. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України, яке відноситься до категорії тяжких, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Судовий розгляд не розпочато, не досліджено докази, в судовому засіданні безпосередньо не допитано учасників процесу.

Враховуючи характеризуючі дані, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленні під час застосування запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 , постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Змінити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у забороні, залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, оскільки повністю визнав вину, сприяв слідству, повідомив всі обставини події.

ОСОБА_7 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені.

Також, обвинувачений не має потреби незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблений висновок експерта. ОСОБА_7 публічно вибачився перед потерпілою і вона його пробачила.

Вказує, що ОСОБА_7 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином так, як вину свою повністю визнав, сприяв слідству, щиро розкаявся і готовий понести покарання.

Зазначає, що обвинувачений не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки він є соціально адаптованою людиною до кримінальної відповідальності не притягувався і твердження прокурора про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення ґрунтується виключно на припущені.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю. Захисник-адвокат ОСОБА_6 заяву про участь у розгляді апеляційної скарги також не подавав, при цьому подав клопотання про перенесення апеляційної у зв`язку із хворобою.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено клопотання, про участь у розгляді апеляційної скарги, яке б узгоджувалося з вимогами ч. 4 ст. 422-1 КПК України, з урахуванням вказаної категорії справ та скороченими термінами апеляційного розгляду,розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі обвинуваченого та захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679 від 15.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 06.08.2024 до 08 год 30 хв 04.10.2024. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України, яке відноситься до категорії тяжких, санкцією якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Судовий розгляд не розпочато, не досліджено докази. У судовому засіданні безпосередньо не допитано учасників судового процесу.

Водночас, колегія суддів враховує, що обвинувачений офіційно працює, не одружений, не має утриманців, раніше не судимий.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

За таких обставин, на даний час існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченого у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків. з метою зміни їх показань на свою користь.

Отже, місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченої під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту, про недоведеність прокурором ризиків та відсутність доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 на те, що обвинувачений не має наміру незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від слідства та суду, є позицією захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 .

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2024 року, слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 06.08.2024 до 08 год 30 хв 04.10.2024, відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4