г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3184/24
Номер провадження 1-кп/213/288/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2024 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: 06.11.2017 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, 70 ч.1 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік та 6 місяців; 17.05.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 06.11.2017 року, призначивши до відбуття покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. 22.06.2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. 26.06.2019 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3, ст.15, ч.2 ст.185, ч.2, ст.185, ч.1 ст.70, ч.1, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 02.01.2023 звільнений по відбуттю строку покарання,

в скоєнні кримінального правопорушення за ст. 186 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Провадження підсудне Інгулецькому районному суду м. Кривого Рогу.

Передбачені ст.284 КПК України, підстави для закриття провадження - відсутні.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню провадження до слухання, - не виявлено.

Провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Виклику підлягають обвинувачений, прокурор, захисник.

Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів - не надійшло.

Обвинувачений ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину за ст. 186 ч.4 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану. Запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою.

Прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначила про існування ризиків: може переховуватись від суду, може вчинити інший злочин.

Обвинувачений та захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про продовженні запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, особа обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, дітей не має, характеризується негативно, доходів не має.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що продовжують існувати та не зменшились ризики за п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчими суддями при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 , а саме: може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування ОСОБА_4 від суду обґрунтовується тим, що останній міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.4 ст. 186 КК України, покарання за яке від 7 до 10 років позбавлення волі, офіційно не працює, постійних джерел доходів не має, раніше судимий, тому побоюючись його засудження до реального терміну покарання, може переховуватись від суду, що посилюється тим, що в країні війна.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що він офіційно не працює, про доходи не повідомив, раніше судимий за злочини проти власності, після звільнення йому знову інкримінується вчинення нового корисливого злочину проти власності, що підтверджує існування даного ризику.

Стороною захисту не спростовано ризики вказані стороною обвинувачення, суду не надано доказів наявності тісних соціальних зв`язків, та характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, що б спростували вказані ризики чи зменшили ризики.

У відповідності до ч.3 ст 199 КПК України, судом встановлено, що ризики за п.1,3 ч.1 ст 177 КПК України не зменшились та продовжують діяти.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ОСОБА_6 проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не досліджені всі докази, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, слід продовжити запобіжний захід тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід заставу, в розмірі встановленому при обранні запобіжного заходу. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на 18.09.2024 року в 14:00 годин.

Провадження буде слухатись суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати обвинуваченого, захисника, прокурора, потерпілих.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 11.10.2024 року включно.

Визначити розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_4 запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

- не відлучатися із місця свого проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному проваджені;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу визначити до 11.10.2024р. включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1