печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно, а саме:

- житловий будинок, літ. А загальною площею 90,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

-на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на банкноти, ззовні схожі на грошові кошти-гривні в загальній кількості 111799 гривень, вилученні в ході проведення обшуку житлового приміщення за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою накладення арешту є забезпечення конфіскації майна, так як особа, яка ним володіє може здійснити відчуження, продаж, дарування, міну, надання в заставу вказаного майна.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування досліджуються обставини, за яких у період із січня по березень 2019 року злочинна організація, діючи шляхом обману, здійснюючи підроблення офіційних документів, паспортів, печаток та штампів, використовуючи завідомо підроблені документи та дотримуючись алгоритму злочинного плану ОСОБА_6 , заволоділа грошовими коштами ТОВ «Катеринопільський елеватор» на загальну суму 29 300 000 гривень. Аналогічними способами у період із серпня по вересень 2019 року злочинна організація заволоділа грошовими коштами СФГ «Україна» на загальну суму 16 487 929,68 гривні, у період із листопада 2020 року по січень 2021 року - грошовими коштами ТОВ «Думна Агро» на загальну суму 7 800 000 гривень, протягом серпня-вересня 2021 року - грошовими коштами ТОВ «ОККО Бізнес Партнер» на загальну суму 16 340 008,17 гривень, з грудня 2021 року по січень 2022 року вчинила замах на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Млин Агра» на загальну суму 52 000 000 гривень, однак не довела свої злочинні наміри до завершення з причин, що не залежали від волі її учасників, оскільки їх діяльність була викрита працівниками поліції.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені стороною обвинувачення особи, приймаючи участь в злочинній організації, як виконавці (співвиконавці) та пособники протиправних дій, виконували наступні функції:

- надавали копії своїх документів (паспорт громадянина України, ідентифікаційний код) для подальшого внесення відомостей з них до завідомо підроблених документів;

- надавали свої фотокартки для подальшого їх вклеювання до підроблених паспортів громадян України, використовували ці підроблені паспорти під час вчинення протиправних дій;

- вчиняли дії, спрямовані на відкриття підставних (фіктивних) банківських рахунків від імені суб`єктів господарської діяльності, знімали в касі банківських установ готівкові кошти, що надходили на такі рахунки та в подальшому передавали їх ОСОБА_6 або іншим учасникам злочинної організації, іншим чином сприяли вчиненню злочинів;

- контролювали банківські рахунки фіктивних підприємств за допомогою системи дистанційного доступу «Клієнт-банк», здійснювали перерахування грошових коштів по підставних (фіктивних) банківських рахунках;

- приймали участь в підробці офіційних документів, паспортів громадян України, печаток та штампів підприємств, установ та організацій, передавали їх іншим учасникам злочинної організації для подальшого використання під час вчинення протиправних дій;

- одержували винагороду від протиправної діяльності за вчинені злочинні дії;

- забезпечували разом з іншими учасниками злочинної організації приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Ураховуючи вищевказане, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором 05.09.2024 здійснено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, раніше судимому згідно із вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2019 за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

- участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001);

- пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману в особливо великому розмірі, вчиненому у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України;

- використанні завідомо підробленого документу, вчиненому повторно у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Опрацюванням відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 наявно право приватної власності на наступні об`єкти нерухомого майна:

-житловий будинок, літ. А загальною площею 90,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 33827303, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49332429 від 24.10.2019 на підставі договору дарування серії та номеру 2076, виданого 24.10.2019).

Ураховуючи необхідність забезпечення конфіскації майна ОСОБА_5 як виду покарання в рамках кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна із забороною їх відчужувати.

Заборона у відчуженні обумовлена необхідністю запобігти передачі ОСОБА_5 іншим особам власного майна, з метою ухилитись від його конфіскації у разі призначення покарання у виді конфіскації майна, відшкодування шкоди завданої злочином за цивільним позовом.

В той же час, в ході проведення обшуку житлового приміщення за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено банкноти, ззовні схожі на грошові кошти-гривні в загальній кількості 111799 гривень.

Слідчий ОСОБА_3 направив на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 1 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 1 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 1 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна існує необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, шляхом заборони його відчуження, так як особа, яка ним володіє може здійснити продаж, дарування, міну, надання в заставу.

Згідно із частиною першою статті 7 Директиви 2014/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 3 травня 2014 року «Про замороження та конфіскацію засобів та доходів, отриманих злочинним шляхом, у Європейському Союзі», держави-члени повинні вживати необхідних заходів для забезпечення заморожування та збереження майна з метою його подальшої конфіскації.

Як вбачається з матеріалів клопотання, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років та з конфіскацією майна.

Так, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено копії протоколу проведення обшуку житлового приміщення за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого нібито вилучено банкноти, ззовні схожі на грошові кошти-гривні в загальній кількості 111799 гривень, у зв`язку з чим, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити дійсність проведення такого обшуку та відповідність вилучених грошових коштів та тих, на які слідчий просить накласти арешт. Крім того, вказані грошові кошти не є ідентифікованими, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що питання накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення цивільного позову у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки слідчим до матеріалів не долучено жодного цивільного позову.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя доходить висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: на житловий будинок, літ. А загальною площею 90,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) із забороною його відчуження.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно: житловий будинок, літ. А загальною площею 90,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1