Справа № 742/4169/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/701/24
Категорія - умисне вбивство. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадження в місті Чернігові заяви суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 69, ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «з» КК України в редакції 1960 року та засуджений до остаточного покарання за правилами ст. 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, окрім житла.

Судді ОСОБА_2 і ОСОБА_4 подали заяви про самовідвід від розгляду даного провадження з тих підстав, що обставини вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні вже були предметом їх перевірки.

Так, 15 квітня 1997 року під моїм головуванням судді ОСОБА_4 , за участі судді ОСОБА_7 та трьох народних засідателів був ухвалений вирок у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачувалися в тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 створили озброєне угрупування з метою нападу на окремих громадян, а також в умисному вбивстві двох і більше громадян, у вбивстві з метою приховати інший особливо тяжкий злочин.

Цим вироком ОСОБА_8 був визнаний винуватим та засуджений за ст. 69, 190-1, ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «в», «з», ст. 42 КК України в редакції 1960 року до15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, ОСОБА_9 був визнаний винуватим та засуджений за ст. 69, ст. 190-1, ст. 93 п. «в», 42 КК України в редакції 1960 року до15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

15 травня 2001 року в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_13 , судді ОСОБА_2 та трьох народних засідателів було розглянуто кримінальну справу та ухвалено вирок, яким ОСОБА_10 був визнаний винуватим та засуджений за ст. 69, ст. 93 п.п. «а», «г», ст. 42 КК України в редакції 1960 року до14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, ОСОБА_12 був визнаний винуватим та засуджений за ст. 69, ст. 190-1, 42 КК України в редакції 1960 року до14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Судді ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як судді першої інстанції розглядали одну кримінальну справу щодо різних її підсудних, досліджували по суті одні й ті ж самі обставини та докази.

З матеріалів даного кримінального провадження убачається, що влітку 1995 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , з метою нападу на окремих громадян створив та очолив озброєну організовану злочинну групу банду, яка характеризувалася стійкими зв`язками, розподілом ролей між її учасниками та наявністю вогнепальної зброї, яку члени банди придбали, зберігали та носили. До складу організованої злочинної групи ОСОБА_10 були залучені ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та дві невстановлені слідством особи.

ОСОБА_5 засуджений за те, що в ніч з 09 на 10 червня 1995 року з метою усунення конкурентів в одержанні матеріальної вигоди від зайняття злочинною діяльністю під керівництвом ОСОБА_10 прийняли рішення про вбивство ОСОБА_15 , Тимченка та ОСОБА_16 , яке ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та дві невстановлені особи вчинили відповідно до розробленого ОСОБА_10 плану.

Отже, обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 в даному провадженні є аналогічними тим обставинам, які вже перевірялись суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо інших учасників злочинного угрупування, отже, ними вже висловлену свою думку щодо належності до допустимості зібраних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним та безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У відповідності ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, вказані обставини виключають подальшу участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що кожній особі гарантоване право на справедливий судовий розгляд безстороннім судом, керуючись ч. 2 ст. 76, ст. ст. 80-81 КПК України, колегія судів

У Х В А Л И Л А :

Заяви суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ст. 69, ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «з» КК України в редакції 1960 року, передати на новий автоматизований розподіл для визначення колегії суддів.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19