Справа № 526/2751/24
Провадження № 1-кс/526/382/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 22.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

23 липня 2024 року слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000536 від 22.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, вказуючи, що 21.07.2024 близько 23.15 год. по АДРЕСА_1 , поблизу місцевого цвинтаря, невстановлена особа, діючи умисно, в умовах воєнного стану, відкрито викрала мобільний телефон марки «REALME 6-I» ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , чорного кольору, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, встановлено фактичні дані, які вказують на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Зважаючи на це, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, виникла необхідність у проникненні до домоволодіння, господарських приміщення та житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , до постановлення ухвали слідчим суддею у відповідності до ст.233 ч.3 КПК України. Тому, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, в тому числі з метою відшукання та вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення, а також одягу і взуття, в якому був одягнений ОСОБА_5 21.07.2024 на момент вчинення кримінального правопорушення, 22.07.2024 слідчим було проведено обшук приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

-Чоловічі гумові капці, чорного кольору;

-Чоловіча футболка, білого кольору, з вставками коричневого кольору;

-Чоловічі джинсові шорти, світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes»;

Таким чином, за вказаних обставин до вказаного вище майна здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Вказаний одяг та взуття є матеріальними об`єктами, які містять відомості та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучений одяг та взуття зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому вони мають значення для розкриття кримінального правопорушення та мають значення речових доказів у даному провадженні.

Зважаючи на вище викладене, майно у одягу та взуття ,відповідно до ч.1 ст.98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого, власника майна, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1,4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 22.07.2024 за №0000536 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні №0000536 від 22.07.2024 чоловічі гумові капці, чорного кольору; чоловіча футболка білого кольору з вставками коричневого кольору; чоловічі джинсові шорти, світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes» визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тому метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідча суддя враховує:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000536 від 22.07.2024 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені 22.07.2024 року: чоловічі гумові капці, чорного кольору; чоловіча футболка, білого кольору, з вставками коричневого кольору; чоловічі джинсові шорти, світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes» визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та є такими, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і відповідно до ст. 98 КПК України виступають речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідча суддя, дослідивши зазначені в клопотанні слідчого обставини приходить до висновку, про те, що накладення арешту на зазначені вище зрізи деревини з пнів, транспортні засоби, бензопили є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 22.07. 2023 року їх визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, як таких, що зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів незаконного перевезення деревини, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 246 ч.2 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначені у клопотанні чоловічі гумові капці, чорного кольору; чоловіча футболка, білого кольору, з вставками коричневого кольору; чоловічі джинсові шорти, світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes», відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тому є всі підстави для накладення арешту на майно.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, тому для прийняття процесуальних рішень та запобіганню знищення чи пошкодження або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на чоловічі гумові капці, чорного кольору; чоловіча футболка, білого кольору, з вставками коричневого кольору; чоловічі джинсові шорти, світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes», вилучені під час проведення огляду місця події, так як зазначений захід забезпечення кримінального провадження відповідає завданням кримінального судочинства.

Керуючись ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 22.07.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000536 від 22.07.2024 арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 22.07.2024, а саме на:

- Чоловічі гумові капці чорного кольору;

- Чоловіча футболка білого кольору, з вставками коричневого кольору;

- Чоловічі джинсові шорти світло-блакитного кольору з маркуванням «Hermes», що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , (м.т. НОМЕР_4 ), що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Місцем зберігання вилученого майна визначити ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, адреса: вул. Гетьманська, 10, м. Гадяч, Миргородський район, Полтавська область.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1