Номер провадження: 11-кп/813/2009/24
Справа № 523/9376/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.07.2024 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2024 у к/п №0000372 від 07.03.2024 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

установив:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2024 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 26.10.2022 та з урахуванням ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років та 1 місяць.

Не погодившись із зазначеним вироком, прокурор ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 26.10.2022.

У якості обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вироком Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 26.10.2022 ОСОБА_4 було призначене покарання у виді арешту, в той час як , 28.03.2024 набрав чинності Закон України №3342-1X від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань в умовах воєнного стану», яким внесено ряд змін та доповнень до діючого законодавства України, у тому числі до закону про кримінальну відповідальність та яким змінено ст. 60 КК України і встановлено, що покарання у виді арешту може бути застосоване виключно до військовослужбовців.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновку про те, що вона не відповідає вимогам ст. 396 КПК України з огляду на наступні обставини.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Разом з тим, в прохальній частині апеляційної скарги прокурор ОСОБА_3 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким на підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 26.10.2022.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_3 не зазначає яке остаточне покарання необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 .

У цьому контексті, апеляційний суд зауважує на необхідності дотримання принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Частина 1 ст. 399 КПК України передбачає, що суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду 1-ої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_3 підлягає залишенню без руху, з встановленням достатнього строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 24, 396, 399, 404, 405, 419, 532, 615 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2024 у к/п №0000372 від 07.03.2024 яким ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_3 строк для усунення недоліків апеляційної скарги - п`тнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали суду.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, то апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Ухвала судді-доповідача набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2