Провадження №1-кп/523/1356/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000449 від 1.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гольма Балтського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, 3.05.2018р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого неофіційно, раніше судимого:

- 28.10.2020 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.1, ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 27.05.2024 року за відбуттям покарання.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, -

Встановив:

30.06.2024 року, у другій половині дня, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись на ринку «Привоз» у м. Одеса, у невстановленої досудовим слідством особи, діючи навмисно, незаконно придбав металевий ніж, який став незаконно носити при собі з метою мати в особистому володінні для самозахисту холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 1.07.2024 року приблизно о 4:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , був зупинений співпрацівниками поліції на підставі Закону України «Про національну поліцію», після чого була викликана оперативна слідча група. В той же день 1.07.2024 року у період часу з 4:30 год. по 4:36 годину в присутності понятих в ході огляду місця події був виявлений та вилучений металевий предмет конструктивно схожий на ніж за зовнішніми ознаками холодної зброї, який має достатню міцність для ураження цілі, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експертизи №СЕ-19/116-24/13606-ХЗ від 12.07.2024 року наданий на дослідження ніж, є ножом довільного зразка та відноситься до контактної коротко клинкової холодної зброї колючої дії, виготовлений промисловим способом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що 30.06.2024 року біля третьої години ранку приїхав до м. Одеса до товариша, на ринку «Привоз» у денний час доби купив ніж, який йому сподобався, та залишив собі. Коли проходив по вул. Воробйова, його зупинили співпрацівники поліції, попросили показати документи, він одразу дістав ніж, який носив при собі без передбаченого законом дозволу, щоб у разі необхідності використати для самозахисту в умовах воєнного положення. Надалі в присутності понятих добровільно видав ніж, розповів як все було.

Вину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, усвідомлюючи протиправність своїх дій, оскільки дозволу на носіння холодної зброї у нього не було, висновок експертизи не оспорює, щиро розкаюється.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, оголошення інших матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, в тому числі висновок експертизи ніким із учасників процесу не оспорюється.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.263 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак відбув покарання повністю, як вбачається має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, працює, хоча неофіційно, також суд приймає до уваги добровільне зізнання у скоєнні інкримінованого йому злочину, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків негативне ставлення до скоєного діяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме експертний пакет №5838909, в якому міститься ніж, який переданий на зберігання до камери схову при відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000130 від 24.07.2024 року, який після набрання вироком чинності підлягає знищенню.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси була постановлена ухвала за №523/11001/24 (Пр. №1-кс/523/2211/24) від 3.07.2024 року про накладення арешту на вищевказаний предмет.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 3.07.2024 року про накладення арешту на вилучене майно, а саме ніж після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються.

Крім того, встановлено, що у ході досудового слідства здійснювалось залучення експертів для проведення криміналістичної експертизи за експертною спеціалізацією 3.3. «Дослідження холодної зброї», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 1514,56 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком, долученої до матеріалів провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000449 від 1.07.2024 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані документи щодо речових доказів, судових витрат, характеризуючи дані відносно ОСОБА_4 .

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням санкції ч.2 ст.263 КК України, оцінюючи обставини, спосіб та мотив скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак відбув покарання повністю, має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утриманців; працює, хоча неофіційно, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, зважаючи на поведінку обвинуваченого під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги його матеріальний стан, що унеможливлює призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі, передбаченого санкцією вищезазначеної статті, громадські роботи та обмеження волі на думку суду є не доцільним, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції прокурора, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді пробаційного нагляду, який відповідно положень ст.59-1 КК України полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства з покладенням обов`язків (відповідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо удосконалення видів кримінальних покарань» за №3342-IX від 23.08.2023р., який набрав чинності 28.03.2024 року), на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обрився. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.50-51, 59-1 КК України, ст.ст.100, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

Відповідно до положень ст.59-1 ч.2 КК України покласти на ОСОБА_4 , засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.59-1 ч.3 п.4 КК України покласти на ОСОБА_4 додаткові обов`язки:

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Відповідно до ст.49-1 ч.1 КВК України виконання вироку в даній частині щодо покарання у виді пробаційного нагляду покласти на районний відділ Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем фактичного проживання засудженого ОСОБА_4 .

Згідно ст.49-2 ч.2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.49-3 ч.1 КВК України роз`яснити ОСОБА_4 наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, що стосовно засудженого, який ухиляється від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 ч.3 Кримінального кодексу України.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/11001/24 (Пр. №1-кс/523/2211/24) від 3.07.2024 року, якою був накладений арешт на предмет, вилучений в ході проведення огляду місця події, а саме ніж скасувати.

Речовий доказ, долученого до матеріалів кримінального провадження ніж, який переданий на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000130 від 24.07.2024 року - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 1514,56 гривень вартість проведеної експертизи за №СЕ-19/116-24/13606-ХЗ від 12.07.2024 року, пов`язаної із залученням експертів під час досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1