КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожному, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, по 05 жовтня 2024 року включно.

Таке рішення суд, врахувавши, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, характеризується підвищеною суспільною небезпекою, а також те, що обвинувачені ОСОБА_17 , ОСОБА_10 є громадянами Чорногорії, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - громадянами Республіки Сербія, які зазначили, що в`їхали на територію України як туристи, та в Україні не мають місця проживання і реєстрації, мотивував доведенням існування на даний час таких із зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватисявід суду, впливати на свідків, які на даний час не відпали та продовжують існувати, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожному, запобіжний захід у виді тримання під ___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5027/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_23 ,

Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, у даному кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 , вважаючи ухвалу суду незаконною у зв`язку з її прийняттям з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або встановити розмір застави, яка може забезпечити належне виконання обвинуваченим обов`язків прибувати до суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що подальше тримання обвинувачених під вартою, які тримаються таким чином вже більше ніж чотири роки, є не обґрунтованим. При цьому судові засідання систематично не відбуваються та відкладаються, у зв`язку з тим, що суд та прокурор навмисно не забезпечують явку перекладача, а забезпечують таку виключно на судові засідання, в яких продовжується міра запобіжного заходу.

Крім того, зазначає, що фактично підставою для застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, суд зазначив лише тяжкість покарання, яка може спонукати особу переховуватися від суду.

Звертає увагу на те, що ризики, які існували на досудовому слідстві, зменшилися, у зв`язку з повною неможливістю вплинути на потерпілого, оскільки він знаходиться у міжнародному розшуку з приміткою особливо жорстокий і знайти його на даний час не мають можливості не те, що суд, а навіть всі країни члени «ІНТЕРПОЛУ».

Також вважає, що зменшення можливості втечі обвинувачених обумовлена тим, що на даний час в країні триває військовий стан, у зв`язку з чим незаконно перетнути кордон не мають можливості навіть громадяни України, а у іноземців така можливість майже нульова. При цьому, у зв`язку з військовим станом, на даний час, особам чоловічої статі заборонено пересуватися без документу підтверджуючого відношення до військової служби. Тому, на даний час, будь-яке порушення обвинуваченими умов цілодобового домашнього арешту та спроба переїхати в інше місто непомітно є майже неможливою і на першому ж блок посту їх буде затримано у разі порушення умов домашнього арешту.

Крім того, у матеріалах справи знаходяться договори оренди житла, в якому особа може проживати під час застосування цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Також обвинувачені готові виплатити заставу, яка може забезпечити їх належну поведінку та буде значним поповненням до державного бюджету України під час війни. А враховуючи, що потерпілий знаходиться у розшуку «ІНТЕРПОЛУ» і Офіс Генерального прокурора зробив всі дії, щоб потерпілий зміг втекти з України та не був затриманий, то вплинути на потерпілого обвинуваченні точно не зможуть жодним чином.

Таким чином, вважає, що держава Україна в особі органів правосуддя, фактично навмисно унеможливлює судовий розгляд у справі у розумні строки, з метою безпідставного тримання під вартою обвинувачених без рішення суду, доки вони самі не визнають вину у скоєнні кримінального правопорушення, яке не вчиняли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводизахисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про відсутність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 , Подільським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000502 по обвинуваченню ОСОБА_28 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_10, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши, що злочин, у вчиненні якого вони обвинувачуються, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, характеризується підвищеною суспільною небезпекою, а також особу, кожного з обвинувачених, мотивував існуванням на даний час таких із зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на свідків, які на даний час не відпали та продовжують існувати, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожному, запобіжний захід у виді тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, у даному кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи висунутеОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі, і у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, конкретні обставини, за яких їм інкримінується вчинення даного правопорушення, а також особу, кожного, з обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_17 та ОСОБА_10 є громадянами Чорногорії, а ОСОБА_19 та ОСОБА_20 - громадянами Республіки Сербія, які незаконно в`їхали на територію України, та не мають в Україні місця проживання і реєстрації, не працевлаштовані, не мають близьких родичів та членів сім`ї в Україні, що свідчить про відсутність у них будь-яких соціальних зв`язків, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їм загрожує, у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого їм, зокрема особливо тяжкого злочину, можуть переховуватисявід суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається захисник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про те, що подальше тримання обвинувачених під вартою є необґрунтованим, оскільки вони тримаються під вартою вже більше ніж чотири роки, при цьому, судові засідання систематично не відбуваються та відкладаються, у зв`язку з тим, що суд та прокурор не забезпечують явку перекладача, то вказані обставини жодним чином не вказують на зменшення існування зазначених вище ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення, в тому числі, у скоєнні закінченого замаху на умисне вбивство, характер та тяжкість діяння, яке їм інкримінується, і покарання, яке загрожує у разі визнання їх винуватими у його вчиненні.

Твердження захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, що фактично підставою для застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, суд зазначив лише тяжкість покарання, яка може спонукати особу переховуватися від суду, не заслуговують на увагу, оскільки висновок суду про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ґрунтується на наявності сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Також не можуть бути взятими до уваги і доводи захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі про те, що ризики, які існували на досудовому слідстві зменшилися, у зв`язку з повною неможливістю вплинути на потерпілого через те, що він знаходиться у міжнародному розшуку, оскільки вказані обставини жодним чином не нівелюють існування вищевказаних ризиків, визначених ст. 177 КПК України. При цьому дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і докази у повному обсязі ще не досліджені, а показання свідків і потерпілих суд має сприймати безпосередньо, тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, існує велика ймовірність того, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, що їм загрожує, можуть незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження.

Посилання захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі на те, що на даний час в країні триває військовий стан, у зв`язку з чим обвинувачені не мають можливості перетнути кордон, є безпідставними, оскільки дані обставини не виключають можливості обвинувачених, які не є громадянами України, переховуватись, як в межах території України, так і за її межами, враховуючи, що на період дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України чоловікам - громадянам України, тоді як обвинувачені є громадянами Чорногорії та Республіки Сербія.

Доводи захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі щодо можливості обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю або можливості встановити розмір застави, яку обвинувачені готові виплатити, та яка може забезпечити їх належну поведінку, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

При цьому посилання на наявність орендованого житла у обвинувачених є неспроможними, оскільки вказані обставини не нівелюють наявності вищевказаних ризиків, які стали підставою для застосування та продовження до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Поряд з цим, із судового рішення також вбачається, що, керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначив розмір застави обвинуваченим і такий висновок суду, з огляду на фактичні обставини інкримінованого їм особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Тож враховуючи вищенаведене, підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожному, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, по 05 жовтня 2024 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3