ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/522/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 06 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005365, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

повернуто прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

У С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

15 лютого 2023 рокудо Московського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 вересня 2017 року до ЄРДР за №0005365, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , за обвинуваченням їх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2023 року у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повернуто прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

До початку апеляційного розгляду представник потерпілого ОСОБА_7 подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції.

В обґрунтування зазначає, що обвинувальний акт цілком відповідає загальним та основним вимогам ст.291 КПК України, так як містить чітку його структуру, з достатньою повнотою відображено фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, тобто виконані всі вимоги, передбаченні законом.

Вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, передбачених під час підготовчого судового засідання, самостійно перейшов до вивчення фактичних обставин щодо об`єму обвинувачення, не дослідивши жодного доказу та піддав сумніву виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими.

Звертає увагу на те, що викладені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 фактичні обставини злочину (фабула обвинувачення), до яких критично поставився суд, в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою та відповідною правовою кваліфікацією.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_11 , належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду не з`явився, про причини неявки суду апеляційної інстанції не повідомив.

Враховуючи, що судом вживалися заходи для повідомлення обвинуваченого ОСОБА_11 про дату та час апеляційного розгляду, будь-яких заперечень від учасників судового процесу з цього приводу не надійшло, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор, представник потерпілого в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги прокурора підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Захисник та обвинувачені в судовому засіданні просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, представника потерпілого на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Крім того, ч.2 ст.404 КПК України надає право апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог тільки в разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ухвали суду, повертаючи обвинувальний акт прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд своє рішення мотивував тим, що обвинувальний акт №0005365 не відповідає вимогам ч.1 ст.291 КПК України, так як формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_11 не є конкретним, оскільки передбачає варіативність ознак розбою: розбій поєднаний з насильством або з погрозою застосування такого насильства (за текстом), що робить незрозумілим від якого саме обвинувачення захищатись ОСОБА_11 . Крім того, суд зазначив, що під час викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_11 обвинувачується, будь-яких його дій, направлених на погрозу застосування насильства до потерпілого в обвинувальному акті не зазначено

Разом з цим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачення сформульовано неповно, не конкретно та містить протиріччя, є передчасними.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.

Відповідно до правових висновків, які містяться у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року (справа № 5-328кс16), суду належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, а також норм, що формують інститут обвинувачення у чинному кримінальному процесуальному законодавстві.

Згідно із зазначеною нормою цього закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз юридичної складової цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті №0005365 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення та можливість суду роз`яснити його обвинуваченим (т.1 арк.5-13).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину, або про недоведеність винуватості обвинувачених, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які має прийняти суд у таких випадках.

З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ч.1 ст.338 КПК України).

Колегія суддів наголошує на тому, що питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Більш того, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність чи повноту визначення прокурором обсягу обвинувачення або зобов`язувати його змінювати, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 та від 10 вересня 2020 року у справі № 504/3802/15.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005365 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за ч.2 ст.187 КК України, відповідає вимогам Закону, зокрема ст. 291 КПК України, оскільки містить у собі усі необхідні складові елементи злочину та реквізити.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин слід визнати, що суд прийшов до передчасного висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про це є цілком обґрунтованими. А тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ст.415 КПК України та призначити новий розгляд провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зі стадії підготовчого провадження, що є виключною компетенцією суду першої інстанції, в ході якого слід усунути зазначені порушення закону, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Разом з цим, посилання захисника ОСОБА_8 на те, що апеляційна скарга подана прокурором з пропущенням процесуального строку на оскарження не є слушними, виходячи з наступного.

Так, відповідно штампу Московського районного суду м.Харкова, апеляційна скарга прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 була надіслана 06 грудня 2023 року, тобто в зазначений строк (т.3 арк.208). В подальшому, відповідно штампу Московського районного суду м.Харкова, прокурором 15 грудня 2023 року було подано доповнення до його апеляційної скарги, тобто в межах встановлених процесуальних строків, визначених ст.395 КПК України.

Щодо посилання захисника ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційної інстанції про невручення обвинуваченому ОСОБА_11 копії обвинувального акту, то суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом розгляду є апеляційна скарга прокурора та відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Захисник ОСОБА_8 не оскаржувала судове рішення з цього приводу, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, обвинувальний акт був повернутий з інших підстав, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надати оцінку вказаним доводам захисника.

Окрім цього, безпідставними є зауваження захисника ОСОБА_8 в частині зазначення в обвинувальному акті незрозумілих (не чітких) кваліфікуючих ознак злочину в частині обвинувачення ОСОБА_11 , оскільки з обвинувачення (фактичних обставин та мотивувальної частини обвинувального акту) чітко видно, що це є суто технічна помилка з огляду на змістовний опис усіх дій, вчинених останнім за обвинуваченням.

Також, підтвердженням того, що це є технічна помилка, свідчить й виклад фактичних обставин та кваліфікуючих ознак злочину щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , який відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , та дії обох обвинувачених є фактично цілком тотожними за змістом.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що раніше дане кримінальне провадження вже призначалося до розгляду, який відбувався по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4