Провадження № 1-кс/344/7979/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000201, внесеного 09 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000201 від 09 вересня 2024 року, в якому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що громадяни України ОСОБА_6 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , інспектор прикордонної служби 1 категорії ВІПС «Перкалаб» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи своє службове становище, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб спільно з жителями регіону ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , організували і забезпечують функціонування каналу незаконного переправлення осіб, що перебувають на військовому обліку і підлягають загальній мобілізації до ЗСУ на період воєнного стану, через державний кордон України, на межі Івано-Франківської та Чернівецької областей, на територію Румунії, у межах гірської ділянки державного кордону України, поза прикордонними пунктами пропуску. Так, за надання вказаної незаконної послуги, фігуранти отримують грошові кошти у сумі 6-7 тис. доларів США за одну незаконно переправлену особу.

Механізм протиправної діяльності полягає у тому, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через можливості ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , здійснюють пошук військовозобов`язаних осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України. У подальшому вищеперелічені військовослужбовці ДПСУ, використовуючи своє службове становище, на автотранспорті та у пішому порядку, у тому числі рухаючись через мобільні та стаціонарні блок-пости, на яких стосовно останніх не здійснюється належна перевірка, здійснюють переправлення ухилянтів у напрямку державного кордону України до Румунії.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що вищевказані фігуранти та їх спільники, з метою невикриття своєї злочинної діяльності, застосовують заходи конспірації. Зокрема, зазначені особи час від часу змінюють номери операторів мобільного зв`язку, використовують для приватного спілкування програмне забезпечення та конспіративні зустрічі.

Також слідством встановлено, що станом на даний час вищевказаними особами, серед інших, незаконно переправлено через державний кордон України громадянина ОСОБА_14 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

Враховуючи викладене, в діях зазначених вище осіб наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, вищезазначені відомості перевірені досудовим слідством, а також, з використанням можливостей УСБУ в Івано-Франківській області, а саме: заявою про вчинення злочину ОСОБА_14 , протоколом допиту останнього, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1522 від 06.09.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області № 60/5/4/1-1737 від 14.10.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1851 від 04.11.2024.

06 листопада 2024 року ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

06 листопада 2024 року в рамках даного кримінального провадження проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , під час якого було виявлено та вилучено належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , грошові кошти на загальну суму 1300 євро, сім-картку, за якою закріплено номер НОМЕР_3 .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вищевказані грошові кошти, предмети та документи можуть містити відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та можуть бути використані, як докази у суді, з врахуванням того, що не забезпечення схоронності вказаного майна може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на зазначене вище майно.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися.

Слідчий подав заяву, в якій просить клопотання про арешт майна розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Особа, у якої вилучено майно, або його представник до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили, жодних заяв, клопотань до суду не надходило.

Згідно частини першої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо часових меж розгляду скарги, оскільки слідчим суддею було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників кримінального провадження, враховуючи, що заборони розгляду такого роду клопотань за відсутності належним чином повідомлених учасників кримінального провадження немає, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд даного клопотання з постановленням ухвали на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами абзацу 1 частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 09 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України.

06 листопада 2024 року проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , під час якого було виявлено та вилучено належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , грошові кошти на загальну суму 1300 євро, сім-картку, за якою закріплено номер НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 07 листопада 2024 року мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , грошові кошти на загальну суму 1300 євро, сім-картку, за якою закріплено номер НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000201 від 09 вересня 2024 року.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що арешт майна, про застосування кого просить слідчий за погодженням з прокурором, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , грошові кошти на загальну суму 1300 євро, сім-картку, за якою закріплено номер НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1