У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000265.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27.09.2024 р. включно, з визначенням застави у розмірі 991 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 000 748 грн., з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчим суддею не розглянуто можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник вважає, що жоден з долучених стороною обвинувачення документів не обґрунтовує вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді отримання неправомірної вигоди.

Апелянт звертає увагу на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, зокрема ризик можливого переховування підозрюваного від слідства та суду, спростовується тим, що ОСОБА_5 може здати свій паспорт для перетину кордону, при цьому він, має міцні соціальні зв`язки, виховує двох неповнолітніх дітей,утримує літніх батьків, які хворіють, батько є інвалідом 1 групи. Ризик можливого знищення речей чи документів, спростовується тим, що за місцем мешкання останнього вже проведений обшук, при цьому, будь-яких документів, які б мали доказове значення не виявлено. Ризик впливу на свідків не доведений, оскільки допитаний органом досудового розслідування свідок ОСОБА_8 не вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є лише припущенням, оскільки доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення слідчим не надано.

На думку захисника, визначений слідчим суддею розмір застави, що перевищує, передбачені законом розміри, є непомірним для підозрюваного, з урахуванням того, що він є єдиним годувальником у сім`ї, а його розмір заробітної плати за 8 місяців складав 187 565,39 грн.

Крім цього, захисник зауважує, що слідчим суддею, розмір застави, визначений значно більшим (3 000 748 грн.) ніж просив слідчий (1 514 000 грн.).

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000265, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше березня 2023 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_9 маючи намір вчинити ряд умисних кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, залучив у якості співучасників посадових осіб Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, а також працівників центрів із надання послуг з навчання керування транспортними засобами (автошколи), а також інших осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше березня 2023 року, перебуваючи на території м. Херсон, ОСОБА_9 домовився про спільне вчинення ряду умисних кримінальних правопорушень із залученням, як співучасників посадових осіб Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, зокрема адміністратора територіального сервісного центру № 4841 (на правах відділу м. Миколаїв) ОСОБА_10 , працівників центрів з надання послуг з навчання керування транспортними засобами (автошколи), а також інших осіб, які попередньо домовились про спільне вчинення ряду кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, з розподілом функцій учасників групи.

Зокрема, учасник групи ОСОБА_10 , виконував функції передбачені своїми посадовими обов`язками, щодо здійснення прийому теоретичних та практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами.

Водночас, ОСОБА_9 , будучи службовою особою правоохоронного органу, використовуючи широке коло знайомств, набутих під час попереднього проходження служби в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України, переважною більшістю із числа діючих працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, зокрема знайомство з адміністратором територіального сервісного центру №4841 (на правах відділу м. Миколаїв) ОСОБА_10 , центрів з надання послуг з навчання керування транспортними засобами (автошколи), взяв на себе роль організатора, керував підготовкою і безпосереднім вчиненням кримінальних правопорушень, у складі групи, до якої увійшли посадові особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, працівники закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошкіл), та інших осіб, які вчинили ряд умисних кримінальних правопорушень у складі групи, за наступних обставин.

Так, 07.05.2024 р. ОСОБА_9 отримавши від ОСОБА_11 контактні дані та інформацію про необхідність організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, 28.05.2024 р., перебуваючи у м. Херсон, висловив ОСОБА_12 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 7 000 грн. за вчинення дій в інтересах ОСОБА_12 , яку відповідно до вказаної вимоги ОСОБА_12 мав перерахувати на банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення.

В свою ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди, впродовж травня 2024 року, точної дати не встановлено, організував перевезення ОСОБА_12 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, та надавав ОСОБА_12 інструкції щодо безперешкодного складання ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія.

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми залучено адміністратора сервісного центру № 4841 (м. Миколаїв) ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

В подальшому ОСОБА_13 , впродовж травня 2024 року, точної дати не встановлено, одержав на власну банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , у якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 7 000 грн., що перераховані з особистого рахунку ОСОБА_12 за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 р., шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважених на прийняття вказаного рішення. Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_13 в подальшому передав учасникам групи, в тому числі ОСОБА_5 та іншим, невстановленій слідством, службовим особам з числа працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

В подальшому ОСОБА_9 , 06.06.2024 р. отримавши від учасника групи ОСОБА_11 контактні дані та інформацію про необхідність організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, 06.06.2024 р., перебуваючи у м. Херсон, висунув ОСОБА_14 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 6 000 грн. за вчинення дій в інтересах ОСОБА_14 , яку відповідно до вказаної пропозиції ОСОБА_14 мала перерахувати на банківську картку АТ «ПриватБанк»№ НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення.

В свою чергу співучасник злочину ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди у грошових коштах, впродовж червня 2024 року, більш точну дату встановити не надалося можливим, організував перевезення ОСОБА_14 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, та надавав ОСОБА_14 інструкції щодо безперешкодного складання нею теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія.

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми було залучено адміністратора сервісного центру № 4841 (м. Миколаїв) ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

В подальшому ОСОБА_11 продовж червня 2024 року, більш точну дату встановити наразі не надалося можливим отримав від ОСОБА_14 грошові кошти та частину грошових коштів у сумі 6 000 грн. перерахував ОСОБА_13 на банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , у якості неправомірної вигоди, що були надані ОСОБА_14 за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні нею теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою ККМУ № 340 від 08.05.1993 р., шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважених на прийняття вказаного рішення. Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_13 в подальшому передав учасникам групи, в тому числі ОСОБА_5 та іншим, невстановленій слідством, службовим особам з числа працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

Крім того, ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 04 липня 2024 року, у приватній розмові з ОСОБА_8 , дізнався про позбавлення останнього за рішенням Малиновського районного суду м. Одеса, права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на строк 1 (один) рік, та діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, повідомив, що може посприяти організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_8 .

Під час зустрічей 08 та 12 липня 2024 року в ході спілкування ОСОБА_9 з ОСОБА_8 , останньому надано контактний номер для зв`язку з ОСОБА_13 , якому при спілкуванні необхідно було повідомити про звернення за допомогою від ОСОБА_9 , крім того співучасником злочину ОСОБА_9 висловлено ОСОБА_8 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 8 000 грн. за вчинення дій в інтересах ОСОБА_8 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення.

В свою чергу співучасник злочину ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди, впродовж липня 2024 року, точної дати не встановлено, надавав ОСОБА_8 вказівки щодо переліку та порядку вчинення відповідних дій у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, для безперешкодного складання ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р.

В подальшому 30.07.2024 р., ОСОБА_13 знаходячись біля приміщення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, здійснив інструктаж ОСОБА_8 щодо порядку складання теоретичного іспиту, електронної реєстрації, здійснення обов`язкових платежів, та повідомив останньому про необхідність передання грошових коштів, у якості неправомірної вигоди, після отримання результату складання іспиту (чек-листа).

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми було залучено адміністратора сервісного центру АДРЕСА_2 ) ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

О 10.47 год. 30.07.2024 р. в ході спілкування мобільним зв`язком з ОСОБА_8 , повідомив, що за обставинами, які не залежать від волі учасників групи, сьогодні неможливе складання теоретичного іспиту, але повідомив, що в подальшому буде організовано успішне складання теоретичного іспиту.

31.07.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України, як закінчений замах в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто, не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів. викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак, цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані: заяви ОСОБА_8 від 15.07.2024 р.; протоколів допиту свідка ОСОБА_8 від 16.07.2024 р. та від 30.07.2024 р., проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з електронних комунікаційних систем від 17.06.2024 р., проведення негласних слідчих розшукових дій зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17.06.2024 р. та від 18.04.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

При цьому, на даному етапі провадження, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема встановлювати наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 згідно пред`явленої підозри є співучасником злочину, обізнаний про можливих свідків кримінального правопорушення, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати на вказаних осіб, з метою зміни їх показань.

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_15 , вчинялись протягом тривалого часу, апеляційний суд вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної діяльності такожє доведеним.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Стосовно доводів захисника про невірне визначення слідчим суддею розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Так, слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного, обставини можливо вчинених умисних корисливих злочинів та їх наслідки, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність визначення застави у розмірі, що перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розміри.

Разом з тим, у клопотанні слідчого ставилось питання про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що дорівнює 1 514 000 грн., проте слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого та визначив розмір застави у значно більшому розмірі, що є недопустимим.

Отже, з урахуванням обставин провадження, тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , даних про особу підозрюваного, стадію кримінального провадження, наявності достатніх підстав вважати, що заявлені прокурором ризики переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень є такими, що об`єктивно існують, тому є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі вказаному у клопотанні слідчого.

За змістом вимог ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави підлягає скасуванню, в частині встановленого розміру застави, клопотання слідчого задоволенню, апеляційна скарга захисника задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 скасувати.

Постановити нову ухвалу. Клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27.09.2024 р., з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі звільнення під заставу, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого за першої вимогою;

- не відлучатися з м. Миколаєва, Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, із зверненням застави у дохід держави, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3