Номер провадження: 11-сс/813/1389/24
Справа № 502/1844/24 1-кс/502/65/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 14.08.2024 року в кримінальному провадженні №0000205 від 10.03.2021 року, про повернення його скарги на бездіяльність прокурора,

встановив:

Сектором дізнання ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000205 від 10.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

13.08.2024 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною тривалість досудового розслідування по кримінальному провадженню та зобов`язати Прокуратуру України негайно усунути допущене порушення закону про недотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження, яке триває більше трьох років. 16.04.2024 року він звернувся до Офісу Генерального прокурора зі скаргою про недотримання розумних строків, проте до теперішнього часу, рішення відповідно до положень ст.25 Закону України «Про прокуратуру».

Оскарженою ухвалою слідчого судді скарга ОСОБА_5 повернута скаржнику.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що зі скарги та доданих до неї додатків неможливо встановити які саме дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, оскаржує скаржник та коли така дія чи бездіяльність були вчиненні певними посадовими особами правоохоронного органу. Крім того слідчий суддя зазначив, що скаржник скористався правом, передбаченим ст.308 КПК України, йому було надано відповідь щодо результатів розгляду його скарги, тому подальше оскарження зазначених дій у судовому порядку не передбачено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України, просить скасувати ухвалу та задовольнити його скаргу від 13.08.2024 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що прокуратурою України не вживаються заходи щодо забезпечення виконання положень ст.28 КПК України, з огляду на неналежне та довготривале проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні. Також ОСОБА_5 просив поновити строки на апеляційне оскарження, посилаючись на ознайомлення з оскаржуваною ухвалою 20.08.2024 року.

Оскільки ОСОБА_5 не був присутнім під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді, матеріали судового провадження не містять відомостей про те, що копія ухвали отримана ним раніше, ніж 20.08.2024 року, останній в розумінні абз.2 ч.3 ст.395 КПК не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, тому строк поновлення не потребує.

Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином.

Учасники судового провадження, будучи повідомленими про дату та час розгляду справи, до суду не з`явились.

При цьому, ОСОБА_6 із заявами або клопотаннями про перенесення судового засідання на іншу дату, до апеляційного суду не звертався.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з клопотанням, в якому просила проводити судове засідання без її участі, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано Главою 26 КПК.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

При цьому, визначений статтею 303 КПК перелік рішень чи бездіяльності, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що зі скарги ОСОБА_5 та доданих до неї матеріалів складно встановити, які саме дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303 КПК, оскаржує скаржник, а також коли та якою конкретною посадовою особою така дія чи бездіяльність були вчинені, що в свою чергу позбавило слідчого суддю можливості перевірити дотримання скаржником 10-ти денного строку для подачі скарги, визначеного ч.1 ст.304 КПК, з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ч.1 ст.308 КПК передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 у своїй скарзі до місцевого суду фактично оскаржував бездіяльність Офісу Генерального прокурора України, куди в рамках кримінального провадження №0000205, він неодноразово звертався із скаргами в порядку ст.308 КПК щодо неналежної організації досудового розслідування та недотримання розумних строків, на що не отримав відповіді від Офісу Генерального прокурора та просив зобов`язати Офіс Генерального прокурора негайно вжити заходів щодо усунення порушення недотримання розумних строків.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що в такому випадку, ОСОБА_5 , будучи незгодним з бездіяльністю посадових осіб Офісу генерального прокурора України, мав звертатися зі скаргою не до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області, а до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Офіс Генерального прокурора України.

Не зважаючи на те, що вказані обставини не зазначені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, як окремі мотиви прийнятого рішення про повернення скарги ОСОБА_5 , але вони свідчать законність прийнятого слідчим суддею рішення по суті.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді місцевого суду про повернення скарги відповідає положенням ч.2 ст.304 КПК, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 14.08.2024, якою ОСОБА_5 повернуто скаргу в кримінальному провадженні №0000205 від 10.03.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4