Справа № 454/1920/24
У Х В А Л А

судового засідання

23.07.2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000018 , від 10.01.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

27.05.2024р. до Сокальського районного суду Львівської області надійшов вказаний обвинувальний акт із доданими документами від Львівської обласної прокуратури про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням того, що дія обраного запобіжного заходу закінчується 01.08.2024року. Зазначає, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не змінилися, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та запобіганню вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_6 слід продовжити термін тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник висловили думку щодо недоцільності подальшого тримання під вартою та подали клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України відпали, враховуючи час протягом якого до останнього такий запобіжний захід застосовано, вважають що слід змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та необхідним для забезпечення належної поведінки обвинуваченого. Більше того, підозрюваний не є суспільно-небезпечним, має постійне місце проживання, фактичні шлюбні відносини, позитивно характеризується за місцем проживання, вважається не судимим. Зазначають, що прокурором не наведено доказів, що обвинувачений буде ухилятися від суду, більше того ще на стадії досудового розслідування він не отримував повідомлення про розшук (так як у матеріалах справи взагалі відсутні рапорти про розшук, поштові відправлення) а тому ОСОБА_6 не ухилявся від слідства та суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 додатково повідомив, що під час відпочинку в Карпатах він познайомився зі своєю майбутньою дружиною та з того часу переїхав на постійне місце проживання до неї в АДРЕСА_3 . Йому не було відомо що органи поліції здійснюють розшукові дії, оскільки він не отримував жодних поштових повідомлень, тому посилання на ухиляння від слідства та суду вважає безпідставним.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді від 16.12.2023 року Галицького районного суду м.Львова відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася.

Судом, також розглядалася можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

В ході судового розгляду було встановлено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, тому дослідження таких доказів може зайняти тривалий часу, а тримання під вартою обвинуваченого увесь цей час порушуватиме його права та свободи.

В судовому засіданні встановлено, наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, крім того має на утриманні цивільну дружину, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.

Крім того на даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися від суду.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відтак, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід виправдовує себе та зможе забезпечити цілі кримінального провадження.

Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до встановленої практики Європейського Суду з прав людини, для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі «Нештак проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 2728 «Нечипорук і Йонкало проти України» (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196). Поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу Ladent v. Poland, заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)).

Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52).

По справі «Хайрединов проти України» (38717/04, рішення від 1410.2010 року) Європейський суд по правам людини визнав порушення § 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку з обставинами, коли національні органи не надали достатніх підстав для взяття під варту заявника, а суди не розглядали можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом осіб на особисту свободу, суд дійшов висновку, що доцільно замінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин необхідно задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт, а тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 177, 327 , 331, 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою замінити на більш м`який цілодобовий домашній арешт, негайно звільнивши обвинуваченого з під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці, починаючи з 23.07.2024р. до 20.09.2024р. включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора чи суду за першою вимогою;

- не залишати місце свого постійного проживання, а саме АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обгрунтовується необхідністю полегшення для працівників поліції можливості виклику ОСОБА_6 для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за ОСОБА_6 задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідальних органів державної влади власний паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд з України.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання за місцем проживання обвинуваченого відділення поліції №1Львівського районного управління поліції №1ГУНП у Львівській області, який зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_6 , про що повідомити суд.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Копія ухвали вручається обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1