Провадження № 1-кп/638/1908/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827 від 15 липня 2024 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, вдівця, з вищою освітою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, пенсіонера, не зареєстрованого, але фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , мешкаючи в квартирі АДРЕСА_2 , всупереч приписів п.п. 2, 9, 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, та п. 2.1. «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав патрони, що відповідно до висновку судово-балістичної експертизи є боєприпасами, в кількості 85 шт., з яких 50 патронів є спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22 Shot), призначеними для стрільби з нарізної та спортивної зброї відповідного калібру, 35 патронів є спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR), призначеними для стрільби з нарізної мисливської та спортивної зброї відповідного калібру.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , повністю розуміючи суть та зміст обвинувачення, будучи обізнаним зі змістом положень статті 63 Конституції України, надав пояснення, відповідно до яких обвинувачений не збирався використовувати виявлені та вилучені боєприпаси за цільовим призначенням, які зберігалися у нього зі шкільних років, приблизно з кінця сімдесятих років минулого століття, забувши про їх існування, щиро покаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають в суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, вдівець, з вищою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, пенсіонер, не зареєстрованого, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, суд вважає достатнім та необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Зважаючи на приведені обставини, тяжкість правопорушення, особу обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75, 76 КК України.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати в кримінальному провадженні № 0000827 від 15 липня 2024 року за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України судово-балістичної експертизи № CE-19/121-24/20500-БЛ від 23 липня 2024 року в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп. стягнути з ОСОБА_4 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000827 від 15 липня 2024 року, а саме: мікроSD- SanDisk диск з відеозаписом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000827 від 15 липня 2024 року, а саме: 58 (п`ятдесят вісім) патронів калібру 5,6 мм, 25 (двадцять п`ять) гільз, 2 (два) патрони у демонтажному стані, поміщені до сейф-пакету № 5832864, та передані на зберігання до Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області відповідно до квитанції № 224 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження залишити на зберіганні в Харківському РУП № 3 ГУНП в Харківської області, в порядку передбаченому постановою КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиленням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 30 вересня 2024 року в одному примірнику.

Головуючий