Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7073/24
Провадження № 1-кп/758/1310/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2024 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000868від 16.04.2024, з угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з повною середньою освітою, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі положень ст.ст. 338, 341 КПК України прокурором змінено кваліфікацію обвинувачення стосовно ОСОБА_8 з ч. 5 ст. 407 КК України на ч. 4 ст. 409 КК України.

Стороною обвинувачення військовослужбовець ОСОБА_8 , обвинувачується в ухиленні від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби та обману вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, вчиненому за таких обставин.

Так, вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного ІНФОРМАЦІЯ_5 .

18.05.2023 ОСОБА_8 призвано на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 138 від 18.05.2023 старший солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 9 від 09.01.2024 старший солдат ОСОБА_8 вибув до ІНФОРМАЦІЯ_6, який розташований в АДРЕСА_3 ) для проходження медичного огляду військово-лікарської комісії.

Під час проходження медичного огляду у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на тимчасове ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби та безпідставному затягуванню процедури проходження медичного огляду.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 з`являвся на огляди до лікарів не щодня та не в установлений час, що надало йому можливість неприпустимо довго проходити медичний огляд, а саме в період часу з 09.01.2024 по 16.04.2024.

Після з`ясування факту порушення порядку проходження медичного огляду, передбаченого Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 видано наказ від 27.03.2024 №87 про припинення проходження ВЛК ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, шляхом симуляції хвороби та обману в період часу з 27.03.2024 по 16.04.2024 не з`явився на службу до місця дислокації роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , для отримання припису щодо вибуття до військової частини НОМЕР_3 .

06 вересня 2024 року між прокурором ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_8 із захисником ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даних угод дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисники в судовому засіданні вважали за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинуваченийвинним у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю, щиро каявся, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди про визнання винуватості судом. Зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 409 КК України, в обсязі обвинувального акту (про зміну обвинувачення). Цією угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 409 КК України та покарання, яке він повинен понести, у вигляді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказаною угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Приписами пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та у вчиненні якого він визнав себе винним, відноситься до тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком зрозумів права, визначені частиною 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_8 у разі затвердження угоди судом.

Сторони угоди в судовому засіданні стверджували, що угода про визнання винуватості між ними укладено добровільно без застосування насильства, примусу, погроз.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд пересвідчився, що угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину, обране з урахуванням особи обвинуваченого та обстави, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Отже, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а тому угода може бути затверджена. На умовах цієї угоди може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , зроблена вірно. Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинуваченийв силу ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Зазначене суд вважає обставинами, які істотно знижують суспільну небезпечність обвинуваченого.

Беручи до уваги наведені обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані, які характеризують його особу, суд вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він став на шлях виправлення, має у житті обставини та цінності, які будуть стимулювати його до належної поведінки, що істотно знижує ступінь її суспільної небезпеки. Тому суд вважає, що обвинуваченому доцільно призначити узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченої положень ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що стимулюватиме його у подальшому до правомірної поведінки. Указане покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода, укладена між прокурором та обвинуваченим, підлягає затвердженню.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між прокурором Київської спецалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участі захисника ОСОБА_6 від 06 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № № 0000868 від 16.04.2024 - затвердити.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 409 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості наступають наслідки, передбачені ст. 476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя:

ОСОБА_1