У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000040, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2023 року, клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Закарпатської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000040, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України.

19.09.2024 прокурором подано до суду клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, тобто пособництво у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, ч. 4 ст. 191 КК України, тобто пособництво у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, та ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше службове підроблення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності не виключає можливості вчинення ним безпосередньо чи за посередництва інших осіб спроб незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження.

Прокурор зауважує, що органом досудового розслідування призначено комплексну комісійну судову будівельно-технічної та судово-економічну експертизи, проведення якої доручено судовим експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка наразі триває (постанову про призначення вказаної експертизи відкрито сторонам кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України).

У зв`язку з наведеним, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 , не будучи обмежений заходами забезпечення кримінального провадження зможе впливати на об`єктивність проведення вказаної експертизи.

На підставі наведеного, прокурор просить застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтримав, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та додані до нього матеріали, та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, просив не застосовувати запобіжний захід до підзахисного з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_8 виконує всі вимоги щодо явки за першою вимогою до суду, жодного впливу на хід судового розгляду не здійснює. Вважає, що наведені прокурором ризики не підтверджені. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заслухавши учасників судового провадження з цього приводу та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як встановлено судом, 30.08.2024 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000040, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, в якому призначено підготовче судове засідання.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2024 у справі № 308/13321/23 (№1-кс/308/3732/24) ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання та покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. При цьому строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом встановлено до 27.08.2024.

Станом на момент розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строк перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом закінчився.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За змістом ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, ч. 4 ст. 191 КК України до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України до категорії нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, майновий стан та відсутність у обвинуваченого судимостей.

Суд також бере до уваги ті обставини, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та останній добросовісно виконував обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та покладені на нього ухвалами слідчого судді, не вчиняв дій, які б вказували на ухилення від суду, чи на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Належна процесуальна поведінка обвинуваченого сама собою не спростовує і не нівелює ризики, про які йдеться у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Разом із тим, суд зазначає, що за наявності тривалої дії застосованого запобіжного заходу, добросовісна поведінка обвинуваченого може виступати як додатковий аргумент на користь зменшення існуючих ризиків у його поведінці.

Водночас, суд також бере до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання в с. Минай Ужгородського району, жодного разу не ухилився від участі у судових засіданнях у вказаному кримінальному провадженні.

Суд також зауважує, що відповідний стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, вже протягом тривалого часу використовується Європейським судом з прав людини («Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у домашнього арешту суд констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, а також беручи до уваги, що даних про виникнення нових ризиків у поведінці обвинуваченого встановлено не було, а існуючий ризик переховування від суду зменшився, свідки, на яких можливо здійснювати вплив, у кримінальному провадженні відсутні, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового провадження, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування до нього запобіжного заходу - особистого зобов`язання.

Враховуючи неведене, суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеному ризику, який встановлено у судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відтак, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 181, 194, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися за межі Ужгородського району без дозволу суду.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали - до 05 грудня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_8 покласти прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1