Справа № 947/6313/20
Провадження № 1-кп/947/49/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000130 від 23.01.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштований, підтримує фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_4 , з якою проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 перебуває на превентивних обліках Національної поліції за категорією «сімейний насильник», в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 19.08.2019 по 13.11.2019 року, знаходячись по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_9 , а саме, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Зокрема, 19.08.2019, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань на адресу потерпілої, погрозі застосування фізичної розправи, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 у справі №947/25608/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Продовжуючи свої умисні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12.09.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 09.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 у справі №947/25593/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

В подальшому, продовжуючи свої-умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 23.09.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 08.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 у справі №947/25584/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 30.09.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 08.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, погрозі застосування фізичного насильства у зв`язку із чим Бри ОСОБА_10 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 у справі №947/25574/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 24.10.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 09 годин 30 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 у справі №947/26450/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 27.10.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 09.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 у справі №947/26662/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 27.10.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 09.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої в присутності малолітнього сина ОСОБА_11 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 у справі №947/26663/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 28.10.2019 ОСОБА_3 , приблизно о 19 годині 20 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , порушив терміновий заборонний припис, а саме зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи та заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 у справі №947/27057/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 13.11.2019 ОСОБА_3 , точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 у справі №947/28575/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 13.11.2019 ОСОБА_3 , біля 08.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, погрозі застосування фізичного насильства, штовхав її, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 16.12.2019 у справі №947/28574/19 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29.09.2019 ОСОБА_3 , точний час в ході досудового розслідування не встановлений знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, погрозі застосування фізичного насильства, штовхав її.

Крім того продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 15.11.2019 ОСОБА_3 , точний час в ході досудового розслідування не встановлений знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, погрозі застосування фізичного насильства, штовхав її.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b с-т. З встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються &лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні: також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було кримінал ізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 19.08.2019 приблизно о 08-00 годин, 12.09.2019 приблизно о 09-00 годин, 23.09.2019 приблизно о 08-00 годин, 30.09.3019 приблизно о 08-00 годин, 24.10.2019 приблизно о 09-30 годин, 27.10.2019 приблизно о 09-00 годин, 28.10.2019 приблизно о 19 годині 20 хвилин, 13.11.2019, точний час слідством не встановлено, та 13.11.2019 о 08-00 годин, а також 29.09.2019 точний час слідством не встановлено та 15.11.2019 точний час слідством не встановлено, перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно дружини (на теперішній час колишньої) ОСОБА_9 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні гідності останньої, тому ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП - домашнього насильства відносно ОСОБА_9 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного характеру ОСОБА_3 по відношенні до дружини ОСОБА_6 (на теперішній час колишньої дружини ОСОБА_12 )

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.126-1 КК України за ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, не визнав та показав, що між ним та колишньою дружиною ОСОБА_12 протягом тривалого часу відбувалися конфлікти, оскільки він підозрював її у супружній зраді. Після розірвання шлюбу ОСОБА_12 узяла своє дівоче прізвище ОСОБА_6 . ОСОБА_9 навмисно влаштовувала провокації, щоб потім викликати поліцію та притягати його до адміністративної відповідальності, оскільки їх відносини йшли до розлучення. На нього поліцейські дійсно 10 разів складали протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КпАП України та суди притягали його до відповідальності у виді штрафів, які він сплачував. Судові рішення він не оскаржував, оскільки не хотів витрачати на це час та гроші, простіше було сплатити штрафи. Разом з тим, жодного разу він не здійснював домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_9 . Наразі вони розлучилися, він мешкає з іншою жінкою, жодних стосунків з колишньою дружиною не підтримує, з дітьми він також не спілкується. Він просить виправдати його, оскільки він раніше за вчинене ним поніс адміністративну відповідальність, а двічі його притягати до відповідальності за вчинене неможливо.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Цими ж доказами спростовується версія ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв злочину, у вчиненні якого його обвинувачують.

Так, потерпіла ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, показала, що 09.21.2007 вона уклала шлюб із ОСОБА_3 , узявши у шлюбі його прізвище. Спочатку у них стосунки були гарні, вони вдвох заробляли на прожиття та поліпшення умов свого життя. У 2008-2010 роках вони вдвох поїхали на заробітки, після чого купили окреме житло, в якому зробили ремонт. Ремонт робив її чоловік ОСОБА_3 та її батько ОСОБА_13 З 2011 року стали проживати у відремонтованій квартирі окремо від батьків. У 2014 році народилася дитина. Вона біля двох років перебувала у декретній відпустки. Чоловік на той час підробляв і сумісними коштами вони придбали у родину автомобіль. Після звільнення ОСОБА_3 з роботи у 2018 році в родині почалися труднощі із грошима. ОСОБА_3 після звільнення з роботи ніде не працював. Вона стала докоряти його цим, пропонувала заробляти на придбаному ними автомобілі, але він не проявляв будь-якої зацікавленості в пошуках роботи, сутками сидів вдома. Вона одна вимушена була утримувати і дитину і чоловіка. На побутовому підґрунті у них почалися конфлікти, під час яких на її претензії ОСОБА_3 постійно проявляв щодо неї агресію, безпідставні звинувачення, штовхав її, погрожував її гідність в присутності дитини, бавить, плював в обличчя. Пізніше став викрадати сімейні гроші. Через агресію ОСОБА_3 вона боялася звертатися до поліції, і родичам не казала про їх стосунки, оскільки їй було соромно. Разом з тим, її батьки і брат здогадувалися про погіршення стосунків в їх родині, пропонували діяти рішуче і не терпіти таку поведінку ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_3 продовжував агресивну поведінку щодо неї, систематично вчиняв щодо неї психологічне, фізичне і економічне насильство, постійно клянчив кошти, то її терпець закінчився і вона стала звертатися до поліції за захистом. Результатами таких звернень стала реакція з боку правоохоронних органів, які складали на ОСОБА_3 протоколи про адміністративні правопорушення та інші супутні документи щодо кривдника, а судові органи неодноразово притягали ОСОБА_3 о адміністративної відповідальності. У 2019 році ОСОБА_3 став уходити з дому і кілька днів не повертався, проводячи час на власний розсуд, не допомагаючи родині. Через нестерпні умови спільного прожиття в жовтні 2019 року між ним був розірваний шлюб і після продажу раніше придбаного ними житла вони, поділивши кошти, стали проживати окремо. Вона із дитиною переїхала до своїх батьків.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні, показав, що він є батьком потерпілої ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 - його колишній зять. Коли ОСОБА_3 та його донька одружилися, з початку все було нормально, вони придбали житло, автомобіль, народили дитину. Після того, як ОСОБА_3 втратив роботу у них погіршилися стосунки. З початку донька нічого йому не казала про конфлікти в її родині. Але він став помічати пригнічений стан доньки, її стурбованість, розгубленість. Після донька йому розповіла, що ОСОБА_3 постійно влаштовує скандали, принижує її гідність, безпідставно звинувачує, погрожує фізичною розправою. ОСОБА_3 в період погіршення стосунків із своєю дружиною в тайні від неї продав машину, золоті прикраси його доньки, двічі заставляв її позичити йому гроші по 20000 грн., та вимусив віддати йому їх заощадження в розмірі 1000 доларів США. Навіть, до нього ОСОБА_3 звертався, щоб йому позичити гроші, але він відмовляв йому у цьому. ОСОБА_3 з 2018 року ніде не працював, через що продав комору на міжповерховому майданчику багатоквартирного будинку, де його донька і ОСОБА_3 у свій час купили квартиру. Вирученими від продажу комори грошима ОСОБА_3 не поділився з його дитиною та дружиною. Донька з початку все замовчувала, тепріла, але потім почала викликати поліцію та ОСОБА_3 почали притягати до адміністративної відповідальності.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом:

- Заявою про вчинення кримінального правопорушення, з якою потерпіла звернулася до правоохоронного органу за захистом (т.1 а.п.211-214);

- Постановами Київського районного суду м.Одеси про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КпАП України (т.1 а.п.215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224);

- Висновком судово-психіатрічної експертизи №57 від 05.02.2020, згідно якої ситуації сімейного аб`юзу (жорстокі у спілкуванні та діях стосунки приниження між «тираном» і «жертвою», з постійними маніпуляціями грошима, шантажем, погрозами, фізичною агресією та моральним знущанням), що існували в родині потерпілої ОСОБА_14 , суттєво травмували її психічну діяльність, являлись для неї психотравматичними, що супроводжувалося виникненням психологічних страждань та суттєвого погіршення якості її життя. При цьому ОСОБА_14 як на час кримінальної ситуації , що досліджується, так і в теперішній час, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством іншим хворобливим станом психіки не страждала, за своїм психічним станом була здатна усвідомлювати значення скоєних відносно неї протиправних дій та чинити опір, може правильно сприймати і запам`ятовувати обставини, що мають значення для справи і давати по них покази (т.1 а.п.225-229);

- Квитанціями про сплату ОСОБА_3 адміністративних стягнень у виді штрафів за притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КпАП України (т.1 а.п.230, 231, 232, 233, 234, 235);

- Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15.10.2019 про розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , та стягнення аліментів (т.1 а.п.245-251).

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення тощо (т.1 а.п.210).

Оцінюючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Сукупність наведених вище доказів свідчить про наявність умислу ОСОБА_3 на вчинення систематичного психологічного насильства щодо ОСОБА_9 , з якою він перебував в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_9 .

Посилання ОСОБА_3 і його захисника на ст.61 Конституції України в аспекті того, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки вже був притягнути до адміністративної відповідальності і сплатив штрафи, є безпідставним з огляду на сталу судову практику і з огляду на те, Що ОСОБА_3 притягається не до адміністративної, а до кримінальної відповідальності за інші обставини, які за кількісним показником (10 разів притягнення до адміністративної відповідальності) утворюють систематичність домашнього насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя, що призвело до певних наслідків для психічного здоров`я постраждалої від сімейного насильства особи (у даному випадку встановлені висновком експерта №57 від 05.02.2020).

Обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують його, зазначені в ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно висновку органу пробації ризики вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства і окремих осіб оцінюються як середній. Тому виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства і для окремих осіб. За висновком органу пробації перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства. Крім того, орган пробації рекомендує пройти ОСОБА_3 заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання домашнього насильства» та зобов`язати ОСОБА_3 працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. А також ту обставину, що потерпіла не пробачила ОСОБА_3 та наполягає на його покаранні.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає кримінальній відповідальності в межах санкції статті у виді апробаційного нагляду. Саме такий вид покарання буде достатнім і справедливим для досягнення цілей, зазначених у ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_9 у в`язку з заподіянням кримінальним правопорушенням шкоди заявила цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 66810 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн. (т.1 а.п.25-27). В судовму засіданні потерпіла підтримала позовні вимоги і просила позов повністю задовольнити.

В обґрунтування матеріальної шкоди потерпіла ОСОБА_9 показала, що на фоні домашнього насильства кривдник, застосовуючи погрози, систематично вимагав в неї гроші під різними приводами, то погасити кредит, то на працевлаштування. В зазначений період часу ОСОБА_15 двічі отримував від неї по 20000 грн., а також одну тисячу доларів США, про що вона змусила його написати розписку, оригінал якої ОСОБА_3 згодом викрав. Таким чином, їй було завдано майнову шкоду у розмірі 40000 грн. та 1000 доларів США (на дату подання цивільного позову еквівалентно 26810 грн. за курсом НБУ станом на 11.05.2020р. 26,81 грн. за 1 долар США). Всього майнова шкода становила 66810 грн.

В обґрунтування моральної шкоди потерпіла показала, що внаслідок систематичного домашнього насильства протягом тривалого строку їй були завдані душевні страждання, постійні переживання, страх як за своє життя так і за життя малолітнього сина. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 вона не могла нормально жити в своїй власній квартирі, боялась виходити з дитячої маленької кімнати (в якій вона з дитиною закривалися на ключ) під час знаходження вдома ОСОБА_3 . В дитячій кімнаті вона з маленькою дитиною (5 років) спали на дитячому ліжку завдовжки 160 см при її рості 170 см. Вона не могла нормально спати, працювала за комп`ютером за маленьким дитячим столиком, при цьому ОСОБА_3 зайняв велику спальню з двометровим ліжком. Це було як морально так і фізично дуже нестерпно та вона не могла нічого вдіяти, що посилювало її моральні страждання. Як тільки потерпіла виходила на кухню або в туалет, ОСОБА_3 починав кричати, лаятись нецензурною лайкою, штовхатись тощо. 26.10.2019, коли під час дії заборонного припису, після виклику поліції 24.10.2019 за фактом домашнього насильства, близько дев`ятої години ночі, коли вони з дитиною вже спали, ОСОБА_3 підійшов до них і сказав їй, що якщо вона ще раз викличу поліцію, він її обличчя поріже ножем та вб`є і її і себе. Вона не могла прийти у себе кілька днів, була дуже налякана, навіть, не могла ні їсти ні спати. Також сильні моральні страждання завдавали постійні з боку ОСОБА_3 образи нецензурною лайкою її батьків та близьких родичів, погрози в їх бік фізичною розправою, слухати постійно ці образи та погрози протягом місяців завдавало їй сильних психологічних страждань та болю. Переслідуванням її та її рідних, навіть коли вона після розлучення переїхала жити до іншого міста до своїх батьків, оскільки ОСОБА_3 вимусив своїми жорстокими вчинками продати їх єдине житло в м.Одесі і вони с малолітньою дитиною взимку залишились без житла. Це переслідування полягало у тому, що ОСОБА_3 приїхав до м.Білгород-Дністровський до оселі її батьків, до яких вона переїхала, і на день народження її матері 08.01.2020, де погрожував всіх вбити та спалити разом з квартирою. За цим фактом була порушена кримінальна справа №0000081 за 129 КК України. ОСОБА_3 продовжував психологічне насильство, відсилаючи неї на телефонні погрози фізичною розправою та образи нецензурною лайкою. А на день народження сина 14.04.2020 (за кілька днів до цього) погрожував приїхати і вбити всіх їх разом з її батьками та сім`єю її брата, а потім вбити себе. Всі ці погрози мали дуже реальний характер, оскільки ОСОБА_3 деякий час перебував на контрактній службі у Збройних силах України та планував поїхати служити до ОСОБА_16 , а тому він обізнаний як поводитись зі зброєю та морально готовий завдавати фізичного болю і вбивати. Всі ці насильницькі дії та катування з боку ОСОБА_3 спричинили їй велику емоційну травму, вона досі не може відійти від цих жахливих подій, і їй знадобиться значний час, щоб прийти у себе та поновити своє нормальне життя, що також було підтверджено і психологічною експертизою відносно неї, що проводилась в межах досудового розслідування. При цьому потерпіла зазначила, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я через моральні страждання вона чи її близькі родичі до лікарів не зверталася, на амбулаторному, чи стаціонарному лікуванні у зв`язку з цим не перебували. Її відносини із дитиною, її батьками чи її друзями через обставини, які досліджуються судом, не погіршилися. Вона роботу не втратила, продовжує виконувати її дистанційно

Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі не визнав цивільний позов, в задоволенні якого просив відмовити.

Суд, дослідивши підстави цивільного позову і докази на обґрунтування його розміру, вислухавши ставлення і покази сторін з приводу заявленого позову, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.1166, 22 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На обґрунтування підстав і розміру цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди судом досліджені вище названі докази, у т.ч. показання потерпілої і свідка, а також ксерокопія розписки про отримання ОСОБА_3 4000 грн. і 1000 доларів США, скріншотами листування подружжя по мобільному телефону у месенджері, DVD-диском із аудіозаписами розмов ОСОБА_3 із ОСОБА_9 тощо.

Тому відповідно до ст.326, 120, 124, 126 КПК України, ст.ст.1166, 1177, 22 ЦК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1167, 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Разом з тим цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме на суму 30000 грн. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілої, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у її житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує матеріальне становище винної особи. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілій у визначеному судом розмірах буде достатнім і справедливим.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Отже, за відсутністю підстав для звернення застави в дохід держави та за відсутністю згоди заставодавця на звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень, застава повертається заставодавцю.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та відповідно до пунктів 3, 4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: працевлаштуватися і виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Крім того, покласти на ОСОБА_3 на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (Три) місяця.

Контроль за виконанням покладених обов`язків, а також за поведінкою обвинуваченого під час проходження програми для кривдників, покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього його ув`язнення в період з 31.07.2023 по 03.08.2023, із співвідношення, встановленого п.п.«а-1» п.1 ч.1 ст.72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Запобіжний захід у виді застави із покладеними на обвинуваченого обов`язками скасувати.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 26800 (Двадцять шість тисяч вісімсот) грн. повернути заставодавцю ОСОБА_17 , внесену ним згідно квитанції 1-6К від 03.08.2023 за обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 31.07.2023 (т.1 а.п.207).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 66810 (Шістдесят шість тисяч вісімсот десять) грн., моральну шкоду в сумі 30000 (Тридцять тисяч) грн. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1