Справа 688/4895/24
№ 1-кп/688/316/24
Вирок

Іменем України

25 листопада 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0001304 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружбівка Іванівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення.

21 липня 2024 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у вітальній кімнаті будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , під час якого спричинив їй тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці, у зазначений день та час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , яка з метою уникнення вказаного конфлікту намагалася вибігти з будинку та з власної необережності втративши рівновагу, впала спиною на підлогу у вітальній кімнаті вищевказаного домоволодіння, наблизився до неї та з мотивів особистих тривалих неприязних відносин, умисно послідовно кулаком правої руки завдав два удари в ділянку носа і в ліву ділянку обличчя потерпілої.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , яка й надалі перебувала в положенні лежачи на підлозі, умисно послідовно правою ногою завдав їй один удар в ділянку лівої половини грудної клітки та один удар в ліву руку в ділянку променевої кістки потерпілої.

Внаслідок указаних умисних злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 , яка відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми грудної клітки із переломами 3-7 ребер лівої половини грудної клітки та лівобічного пневмотораксу, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; б) закритого перелому дистальної третини діафіза лівої променевої кістки, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє тривалий розлад здоров`я - понад 21 день; в) перелому кісток лицевого черепа в ділянці нижнього краю лівої орбіти з поширенням на передню стінку лівої гайморової пазухи, перелому в ділянці медіальної стінки лівої орбіти з компресією нервового фрагмента в комірки решітчастого лабіринту зліва, перелому кісток спинки носа, гематому навколо обох очей, субкон`юнктивальні крововиливи обох очей, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

2.Відомості про укладену угоду.

21 жовтня 2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та узгодили ОСОБА_8 міру покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю, визначеною судом.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.

3.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснив, що є всі підстави для визнання винуватості, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити означену угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди та просила суд затвердити угоду про визнання винуватості за її відсутності.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

4.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, не перебуває під динамічним спостереженням у лікарів психіатра та нарколога КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», на обліку в Шепетівському районному відділі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах.

5.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, в тому числі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Судом встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину, потерпіла наполягала на призначенні мінімального іспитового строку, а тому з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та наслідків, що настали, думки потерпілої, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, то перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру, тяжкості обвинувачення, думки прокурора.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1-2 частини першої статті 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Відповідно до Типової програми для кривдників, що затверджена 01.10.2018 наказом Міністерства соціальної політики України № 1434, передбачено комплекс заходів за результатами оцінки ризиків, спрямованих на зміну насильницької поведінки кривдника; формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до власних вчинків та їхніх наслідків, до виконання батьківських обов`язків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення;формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання з випробуванням та застосування до ОСОБА_4 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці та покладення на нього обов`язку пройти цю програму відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання та застосування до ОСОБА_4 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці та покладення на нього обов`язку пройти цю програму.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001304, укладену 21 жовтня 2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання).

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 програми для кривдників покласти на Шепетівську районну державну адміністрацію (відповідний структурний підрозділ з питань попередження домашнього насильства).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_9