Справа №463/8527/24
Провадження №1-кс/463/6924/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

12 вересня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кунгур Пермської обл. росія, українцю, громадянину України, із середньою освітою, розлученому, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованому і проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 2 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави із поміщенням до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби по контракту у військовій частині НОМЕР_1 всупереч вимог у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 4 березня 2024 року, до 18 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 11 квітня 2024 року, до моменту добровільного повернення його у військову частину НОМЕР_1 .

Також старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та повторно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 4 травня 2024 року, до 18 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 17 червня 2024 року, до моменту добровільного повернення його у військову частину НОМЕР_1 .

Крім того старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та повторно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 16 липня 2024 року, до 18 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 12 вересня 2024 року, а саме до моменту встановлення його місця знаходження і доставлення його співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Таким чином слідчий вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим 12 вересня 2024 року останнього було затримано та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Вказує, що наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема звертає увагу на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, вже переховується, відтак розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання у разі доведення його вини та винесення обвинувального вироку, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також наявний ризик, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки кримінальні правопорушення, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні пов`язані із самовільним залишенням військової частини, підозрюваний є військовослужбовцем, а тому може вчинити тиск на свідків військовослужбовців щодо дачі ними показів, підробити накази і інші документи (речові докази) щодо своєї служби і призову на військову службу. У випадку застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, які фактично містять сліди вчиненого кримінального правопорушення, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування. Зокрема слідчий вказує, що наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків співслуживців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з метою зміни останніми показів наданих під час досудового розслідування вищевказаного кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що на даний час не залучені та не допитані у якості свідків інші військовослужбовці, що створює реальний ризик впливу на них підозрюваним з метою дачі вигідних для останнього показів. Вважає, що за таких обставин підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами, особисто, шляхом залучення третіх осіб, шляхом використання засобів зв`язку, що надасть йому змогу незаконно вплинути на свідків шляхом примусу, погроз, умовлянь, погроз, прохань з метою зміни вказаними учасниками процесу показів наданих слідчому. Ззаначає, що на даний час солдат ОСОБА_5 перебуває у самовільному залишенні військової частини, а тому без взяття його під варту може перешкоджати кримінальному провадженню не явкою до слідчого, завдання тиску на свідків. Окрім того існує щодо можливості підозрюваним продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спрямований грубе порушення порядку проходження військової служби, на останній вчиняв кримінальне правопорушення за ст. 407 КК України неодноразово. Відтак вказує, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також просить не визначати підозрюваному розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, пояснення надав аналогічні викладеним в такому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник відносно задоволення клопотання заперечила, вважає, що відсутні ризики визначенні ст. 177 КПК України для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просила у задоволенні клопотання відмовити, а у випадку задоволення клопотання визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід тримання під вартою, пояснив, що хоче і надалі нести військову службу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудового розслідування кримінального провадження за №0000541 від 2 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

12 вересня 2024 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_5 було затримано 12 вересня 2024 року о 9 год. 45 хв.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: контракт про проходження ОСОБА_5 військової служби у Збройних Силах України від 26 вересня 2021 року, матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення старшим солдатом ОСОБА_5 території військової частини НОМЕР_1 4 березня 2024 року, матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення старшим солдатом ОСОБА_5 території військової частини НОМЕР_1 4 травня 2024 року, матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення старшим солдатом ОСОБА_5 території військової частини НОМЕР_2 , протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 вересня 2024 року.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Так Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище Указ було затверджено.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №3891-IX від 23 липня 2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб і такий продовжує діяти на даний час.

Відтак ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Окрім того враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що підозрюваного тричі самовільно залишив військову частну та був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявний ризик, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Наведені дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 (шістдесяти) днів з часу фактичного затримання, тобто з 12 вересня 2024 року до 10 листопада 2024 року включно.

При цьому згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відтак з врахуванням наведених положень слідчий суддя вважає, що при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу не слід визначити розмір застави, оскільки на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід, як тримання під вартою без визначення розміру застави, зможе запобігти зазначеним ризикам, які на думку слідчого судді є досить реальними з підстав описаних вище.

Керуючись вимогами статей 176, 177, 178, 183, 186, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання 12 вересня 2024 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 10 листопада 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1