У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000298.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.10.2024 р. включно, з визначенням застави у розмірі 242 240 грн., у разі внесення якого покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки: прибувати до слідчого у справі за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, тобто з м. Херсона, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосування електронного контролю, або зменшити розмір застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що матеріали кримінального провадження містять дані про наявність ознак провокації ОСОБА_5 до вчинення злочину, а також, за змістом оголошеної підозри, відсутні докази того, що ОСОБА_5 отримала кошти та збула наркотичну речовину. Крім того, захисник вважає, що оскільки обшук, за місцем мешкання ОСОБА_5 , проводився за відсутності захисника, то грошові кошти могли бути підкинуті останній, а матеріали клопотання не доводять того, що ОСОБА_5 тримала в руках відповідні грошові кошти. При цьому, власником домоволодіння є ОСОБА_8 , а відтак відповідальність за виявлені наркотичні засоби покладається на власника дома.

Захисник вважає, що слідчим не доведено існування ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, оскільки остання має постійне місце мешкання, опікується матір`ю, яка є інвалідом 2 групи, та батьком, який перебуває на онкологічному лікуванні. Стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризику знищення або спотворення речей чи документів. Ризик впливу на свідків спростовується тим, що слідчим допитані всі свідки у кримінальному провадженні, а ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не обґрунтований, оскільки ОСОБА_5 раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягалась.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 потребує належного медичного обстеження, що унеможливлює її перебування в слідчому ізоляторі.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом слідчого управління ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000298 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, незаконно, з метою збуту придбала у невідомих осіб наркотичний засіб, зберігала з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та збула, шляхом надання відповідної вказівки ОСОБА_10 , який в свою чергу 21.08.2024 р. близько 06.07 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 збув, шляхом продажу за 6 000 грн. ОСОБА_11 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, маса якого становить близько 30 г., який в подальшому вилучений працівниками поліції в ході огляду 21.08.2024 р. навпроти будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, незаконно, повторно, з метою збуту придбала у невідомих досудовим розслідуванням осіб речовину загальною масою близько 800 г., яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та у послідуючому зберігала його з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою близько 800 г., виявлений та вилучений працівниками поліції 21.08.2024 р. у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

21.08.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 22.08.2024 р. повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів обіг яких обмежено, вчинений повторно, а також збут наркотичних засобів обіг яких обмежено, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, дані про особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваній застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду від 20.08.2024 р. та 21.08.2024 р., проведення обшуку від 21.08.2024 р. за місцем мешкання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 допиту свідка ОСОБА_12 та інші матеріали кримінального провадження, є достатніми щоб вказувати на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення зазначеного у повідомлення про підозру, а тому доводи захисника стосовно недоведеності підозри, з огляду на допущені, на думку захисника, порушення під час обшуку за місцем мешкання підозрюваної та не доведення отримання безпосередньо ОСОБА_5 грошових коштів є безпідставними. При цьому, свідок ОСОБА_12 вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка безпосередньо займалась збутом наркотичних засобів.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваної складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваною дій направлених на переховування від слідства або суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших осіб у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, а відтак обізнана про осіб у яких придбавала та яким збувала наркотичні засоби, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на інших, не встановлених досудовим розслідуванням осіб, так і на свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, за попередньою змовою з іншими особами, у період воєнного стану, існує ймовірність продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Наявність у обвинуваченої постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків, в даному випадку, не є підставами для зміни застосованого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення нею дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3