Провадження № 1-кс/686/6606/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001051,

встановив:

06 серпня 2024 року старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 05.08.2024 р. під час проведення, у період часу з 15 год. 45 хв. по 16 год. 08 хв., обшуку в автомобілі марки та моделі «Volkswagen CC», д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , а саме на: 6 фотокарток особи; грошові кошти, в сумі 40000 гривень, зокрема, 10 купюр номіналом по 500 гривень (серії та номера: ЄА3056756, АН2728984, ХБ5987909, ЄД89544314, ХИ2217139, ЄЖ8072456, ЦА1813604, ЄЕ9226959, ЄЄ8824446, ВД17757217), які належать ОСОБА_5 , та 70 купюр номіналом по 500 гривень (які є імітаційними коштами із ідентичними серіями та номерами - ЕА1984843).

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно (6 фотокарток, індивідуальні ознаки яких слідчим зазначено не було), на яке просить накласти арешт слідчий, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні № 0001051, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання та приєднання в якості речового доказу, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Також, слідчий у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень (не вказуючи вид цих досліджень), однак, із матеріалів поданого слідчим клопотання не вбачається та обставина, що всі речі, які були вилучені в ході проведення вказаного обшуку, мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень, що виправдовувало б таке втручання в права та інтереси володільців майна, як застосування арешту майна, потребами досудового розслідування.

Окрім того, не зазначає слідчий у клопотанні, на чиє майно він просить накласти арешт (кому належать імітаційні кошти та 6 фотокарток), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише копії: протоколу огляду та вручення грошових коштів (на 3 арк.); протоколу допиту свідка ОСОБА_5 (на 4 арк.); доручення щодо призначення адвоката (на 1 арк.); протоколу обшуку (на 9 арк.); постанови про визнання та приєднання в якості речового доказу (на 1 арк.); постанови про уточнення анкетних даних підозрюваного (на 1 арк.), а також, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, лише ксерокопію витягу з ЄРДР (на 1 арк.), інших документів, якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було. В тому числі, не долучає до свого клопотання слідчий й ухвали слідчого судді, якою б надавався дозвіл на проведення вищеозначеного обшуку в автомобілі, та документів, які б підтверджували належність цього транспортного засобу певним особам, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність вилучення під час обшуку тих речей, на які просить накласти арешт слідчий.

Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права відчуження та розпорядження цим майном, однак, в чому полягає ця необхідність, з матеріалів поданого слідчим клопотання не вбачається.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Також, із долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.08.2024 р. вбачається, що у кримінальному провадженні №0001051 жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно третіх осіб, однак, суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, про які зазначено вище та якими представник сторони обвинувачення має обґрунтовувати доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , що погоджене з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001051, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя