Справа № 712/4727/22
Провадження № 1-кп/712/221/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000049 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської обл. українця, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, солдата, водія -радіотелефоніста військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 25.05.2021 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «солдат» на посаді водія - радіотелдефоніста вказаної військової частини, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 31.05.2022 близько 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу в умовах воєнного стану до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 та постійно перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 30.06.2022 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону і заявив про себе та вчинений злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення та пояснив, що він, будучи військовослужбовцем, 31.05.2022 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не вживав жодних заходів до повернення у військову частину. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюють ся. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорю валися.

Оцінюючи докази, які зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону і заявив про себе та вчинений злочин, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є учасником бойових дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2021, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, суд визначає остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, не відбутої частини покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2021, оскільки ОСОБА_5 після постановлення вказаного вироку, але до повного відбуття покарання за вказаним вироком, вчинив новий злочин.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Разом з тим, враховуючи, що суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що до вступу вироку в закону силу ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349,368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_5 за:

- ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2021 та остаточно визначити до відбуття покарання у вигляді 5 років 2 місяця позбавлення волі.

Обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, роботи та номеру засобів зв`язку.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1