У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2201/24 № 1-в/610/81/2024
м. Балаклія08 серпня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

за участю

засудженого: ОСОБА_2 (відеоконференція),

представника ПВК (№ 17): ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленківці Кельменецького району Чернівецької області, раніше судимого 2 рази,

засудженого:

05.10.2021 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі,

початок строку відбування покарання 05.10.2021, кінець 10.12.2025, не відбута частина покарання 01 рік 04 місяці 2 дні,

в с т а н о в и в:

Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений відбув необхідну частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також бажає проходити військову службу.

Засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що він відбув вже 3 роки 2 місяці строку покарання, утримується під вартою з 10.06.2021. Під час судового розгляду кримінального провадження шкода потерпілій була відшкодована, натепер залишаються невідшкодованими лише процесуальні витрати. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності 2 рази, обидва рази реально відбув покарання. УДЗ раніше до нього не застосовувалось. Вказав, що не працює, оскільки лікується, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, «не дійшов до цього, має стягнення, заохочень не має, стан здоров`я не заважає працювати, просто не було на це бажання». Не приймає участі у самодіяльних організацій засуджених (рада колективу засуджених, тематичні секції), сказав, що «поки що не доводилось». Щодо стягнень зазначив, що «само якось получилось, по різному». Не відбута частина покарання складає 1 рік 4 місяці. Підтвердив, що заяв до керівництва колонії, органу військового управління про бажання проходити військову службу не подавав, не має відомостей про відповідність вимогам про проходження військової служби за контрактом.

Представник ПВК (№ 17) вважав відсутніми підстави для задоволення клопотання. Пояснив, що засуджений не працює, негативно ставиться до праці, має стягнення, заохочень не має, не став на шлях виправлення та перевиховання. Комісією було відмовлено у внесенні подання про УДЗ у липні 2024 року. Загалом характеризується негативно, у ПВК (17) було накладено 3 стягнення, застосований крайній захід - поміщення до дисциплінарного ізолятора. Засуджений у житті колонії участі не приймає, має заборгованість за судовим рішенням, а також догану за куріння 31.07.2024, яка не увійшла до поданих до суду документів. Вказав, що заяв про бажання проходити військову службу не подавав.

Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання засудженого, оскільки він не працює та своєю поведінкою не довів своє виправлення.

06.10.2023 засуджений прибув до Покровської ВК (№ 17), де за характеристикою від 06.11.2023 зарекомендував себе посередньо. Зазначено, що він за вироком не відшкодував шкоду і не намагався її відшкодувати, стверджує, що має бажання працювати, але за його поведінкою зрозуміло, що це не відповідає дійсності, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, має 12 стягнень, заохочень не має, не бере участі у програмах, заходах, хоча стверджує, що має на це бажання.

За висновком засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення), не працює, в установі не залучений до праці, проходить стаціонарне лікування від туберкульозу, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, не дотримується трудової дисципліни, має заборгованість за виконавчими листами, яку не сплачує.

06.11.2023 було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання щодо застосування ст. 82 КК України, так як засуджений не довів своє виправлення.

За характеристикою від 27.06.2024 зарекомендував себе посередньо. Зазначено, що він за вироком не відшкодував шкоду і не намагався її відшкодувати, стверджує, що має бажання працювати, але за його поведінкою зрозуміло, що це не відповідає дійсності, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, має 13 стягнень, заохочень не має, не бере участі у програмах, заходах, хоча стверджує, що має на це бажання.

За висновком засуджений не довів своє виправлення, не працює, в установі не залучений до праці, проходить стаціонарне лікування від туберкульозу, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, не дотримується трудової дисципліни, має заборгованість за виконавчими листами, яку не сплачує.

27.06.2024 було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

За висновком крайньої характеристики від 01.08.2024 зарекомендував себе посередньо. Зазначено, що він за вироком не відшкодував шкоду і не намагався її відшкодувати, стверджує, що має бажання працювати, але за його поведінкою зрозуміло, що це не відповідає дійсності, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, має 14 стягнень, заохочень не має, не бере участі у програмах, заходах, хоча стверджує, що має на це бажання, бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. Проходить відповідні програми для збільшення мотивації припинити вживати алкоголь.

Клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

10.06.2024 засуджений відбув необхідні 2/3 частини строку покарання.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинених злочинів, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Згідно ч. 3 ст. 6 КВК України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КВК України участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 127 КВК України участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення. У колоніях із числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно, створюються ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби. У колоніях можуть створюватися й інші самодіяльні організації засуджених, якщо їхня діяльність не суперечить порядку і умовам відбування покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Засуджений не є членом ради колективу колонії, її керівного органу, самодіяльних організацій засуджених, чисельний склад яких не обмежений. Заяв про участь у самодіяльних організаціях не подавав.

Не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, Відповідних заяв не подавав.

За відсутністю бажання засуджений не залучається до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. Заяв про залучення до неоплачуваних робіт не подавав.

Вищевказане також підтвердили представник ПВК (№ 17) та сам засуджений в судовому засіданні.

Процесуальні витрати засудженим не відшкодовані.

Засуджений за весь час відбування покарання має 14 стягнень, за відсутності заохочень. Крім того, за словами представника колонії 31.07.2024 на засудженого знову було накладено стягнення за куріння у вигляді догани, яке не увійшло до поданих до суду документів. Засуджений в судовому засіданні визнав цю обставину, вказав, що не може кинути палити, хоча має хворобу - туберкульоз легень.

Відповідно до ст. 133 КВК України засуджений є злісним порушником установленого порядку відбування покарання (29.06.2024 зберігав заборонений предмет, за що рішенням дисциплінарної комісії від 03.07.2024 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу на строк 10 діб).

ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності притягнутий вже в 3-тє; має 2 не знятих і не погашених в установленому законом порядку судимості за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, внаслідок чого має значний кримінальний досвід, втретє реально відбуває покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду хронологія злочинної діяльності засудженого, дані про його особу, значний кримінальний досвід свідчать про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Позитивно він себе так і не почав проявляти.

На даного засудженого застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості, виправленні, перевихованні та не поверненні до злочинної діяльності, про що раніше вже завіряв суд.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, та даних, що характеризують його особу.

Проте дані характеристики не дають суду підстав для позитивного висновку.

Неможливо стверджувати, що відбуваючи чергове покарання цей засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Можливо він лише стає або стане на цей шлях.

Крім того, засуджений, як на підставу для застосування до нього УДЗ, посилався на те, що бажає проходити військову службу.

Частиною 2 статті 81-1 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним 21-5 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Стаття 21-5 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачає, що на військову службу за контрактом приймаються особи, звільнені умовно-достроково від відбування покарання на підставі, визначеній статтею 81-1 Кримінального кодексу України, які відповідають таким вимогам проходження військової служби: яким залишилося до досягнення віку, передбаченого статтею 22 цього Закону, не менше трьох років; придатні до військової служби за станом здоров`я; пройшли професійно-психологічний відбір; мають достатній рівень фізичної підготовки для виконання обов`язків військової служби.

Однак в суді не знайшли свого підтвердження доводи про те, що засуджений ОСОБА_2 виявив бажання проходити військову службу за контрактом, а саме подав відповідну заяву про це до адміністрації ПВК (17), та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наведене вказує на відсутність необхідних і достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

А тому його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 81-1 КК України та ст. 537-539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1