Справа № 136/1840/24
провадження №1-кп/136/66/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 12.09.2024 та додані до нього матеріали, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року біля 21 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_2 прийшов на територію домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_3 , з метою попросити цигарок.

Підходячи до житлового будинку ОСОБА_2 побачив відчинену віконну кватирку та відсутність поруч власників домоволодіння, і у нього раптово виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даного житлового будинку, щоб самостійно відшукати цигарки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , без згоди власника житла на такі дії, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла особи і бажаючи вчинити такі дії перебуваючи на дворі біля житлової кімнати будинку веранди реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на порушення недоторканості житла, діючи умисно, в порушення ст. 30 Конституції України, шляхом подолання перешкоди у вигляді віконної кватирки, незаконно проник до житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_3 , де здійснив безлад, повідчиняв шухляди тумбочки, відсунув дивана, поперевертав речі, тим самим порушив недоторканість житла ОСОБА_3 та будучи помічений ОСОБА_4 та власником будинку ОСОБА_3 покинув даний будинок вилізши назад через кватирку у вікні будинку, після чого покинув домоволодіння вибігши через хвіртку на вулицю

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_3 також надав письмову згоду про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст. 382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який є особою працездатного віку, має освіту, отож спроможний заробляти, тому вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 65, ч.1 ст.162 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1