Єдиний унікальний номер 938/776/24
Судове провадження № 1-кс/938/335/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

02 грудня 2024 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене вищевказаним прокурором у кримінальному провадженні №0000082 від 23.07.2024 року про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області 02.12.2024 року поступило клопотання старшого слідчого СВ Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні №0000082 від 23.07.2024 року прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Також цього ж дня 02.12.2024 року до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання вищевказаного слідчого, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0000082 від 23.07.2024 року про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, всупереч вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року (з наступними змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1998 року за № 637/3077, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (з наступними змінами і доповненнями), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, без передбаченого законодавством дозволу в невстановлений слідством спосіб, місце та час придбав вогнепальну зброю перероблений саморобним способом шляхом переробки ствола стартово-сигнального пістолету ZORAKI MOD. 914» № НОМЕР_1 , cal. 9mm P.A.K., промислового виробництва «ATAK arms ltd» (Туреччина).

Згідно висновку експерта від 29.07.2024 року даний пістолет є ненормативною гладкоствольною вогнепальною зброєю та до мисливської і спортивної не відноситься. Дана зброя є 9-мм гладко ствольним самозарядним пістолетом. На вогнепальну зброю пістолет перероблений саморобним способом шляхом переробки ствола стартово-сигнального пістолету ZORAKI MOD. 914» № НОМЕР_1 , cal. 9mm P.A.K., промислового виробництва «ATAK arms ltd» (Туреччина). У стволі виконано наскрізний канал. Пістолет придатний для стрільби способом роздільного спорядження з використанням шумових патронів та 6,8-мм круглої металевої кулі та патронами ударно-травматичної дії кал. 9 ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 , в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року (з наступними змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1998 року за № 637/3077, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (з наступними змінами і доповненнями), без передбаченого законом дозволу, носив із собою вищевказану вогнепальну зброю, яку 23.07.2023 року близько 21:35 годин у нього було виявлено та вилучено працівниками Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на вулиці Жаб`євській в смт. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області під час реагування на повідомлення до служби 102 про конфлікт.

25.10.2024 року на підставі отриманих під час досудового розслідування кримінального провадження фактичних даних та встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 42, 111, 112, 276, 277, 278 КПК України було складено повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У цей же день, тобто 25.10.2024 року, повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю останнього, було вручено його батьку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задоволити.

Вивчивши подане клопотання, дослідивши долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 188 КПК України закріплено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу (ч.1 ст. 189 КПК України).

Підставами для надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є (ч. 4 ст. 189, ч. 1 п. 4 ст. 190 КПК України):

-наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого (обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України);

-існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 ч.4 ст. 189 КПК України, а саме, що 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу.

У ч.2 ст. 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується протоколом огляду місця події від 23.07.2024 року, висновком судово-балістичної експертизи від 29.07.2024 року, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , довідкою про перегляд відео файлів нагрудної камери поліцейського за 23.07.2024 року, речовими доказами та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя, крім встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, зобов`язаний також встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, при розгляді даного клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, доводиться тим, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. На даний час ОСОБА_4 , зважаючи на відомі йому факти встановлені органом слідства, беззаперечних доказів його вини, перебуваючи вже в статусі підозрюваного, усвідомлюючи неминучість призначення йому покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, систематично, не повідомляючи про поважні причини не прибуття, не прибув до слідчого для участі у проведенні допиту в якості підозрюваного 29.10.2024 року, 04.11.2024 року та 08.11.2024 року. Окрім цього, відповідно до отриманої відповіді з Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «Аркан» встановлено, що ОСОБА_4 22.08.2024 року виїхав за межі території України в пункті пропуску Рава-Руська Львівської області та по даний час не повернувся. Постановою слідчого Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 02.12.2024 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4

Ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що з останніми ОСОБА_4 добре знайомий та перебуваючи на волі, маючи можливість вільного пересування і необмежну можливість спілкування з свідками по даному кримінальному проваджені може незаконно впливати на них, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , будучи відповідно до ст.89 КК України не судимою особою, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкцією яких передбачено максимально суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу та до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу, а саме переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків.

Слідчий суддя також враховує правову позицію Коституційного Суду України, викладену в його рішенні від 17.03.2020 року №5-р/2020 у справі №3-358/2018 (4975/18) за конституційною скаргою ОСОБА_14 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ч.5 ст. 190, п.1 ч.1, ч.3 ст. 309 КПК України. Зокрема, Конституційний Суд України в п. 3.1 цього рішення наголошує, що затримання з метою приводу є винятковим, короткостроковим процесуальним заходом, який застосовується зі спеціальною метою, зумовлений протиправною поведінкою підозрюваного, обвинуваченого та спрямований на виконання завдань кримінального провадження; нормативне регулювання, визначене положеннями частини п`ятої статті 190, пункту 1 частини першої, частини третьої статті 309 Кодексу, спрямовано на недопущення затягування розгляду питання про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також на запобігання порушенню розумних строків кримінального провадження, тобто воно застосовується з легітимною метою, обумовлено необхідністю забезпечення раціональної процедури, є пропорційним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-177, 188-190, 309, 369-372, 532, 534 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Прізвище, ім`я, по батькові, адреса і телефон прокурора, за клопотанням якого постановлена ухвала: прокурор Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , адреса прокуратури: АДРЕСА_1 , тел. (03432) 2-11-46.

Прізвище, ім`я, по батькові, адреса і телефон слідчого, за клопотанням якого постановлена ухвала: старший слідчий СВ Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , адреса відділу поліції: АДРЕСА_2 , тел. (03432) 2-13-02.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України дана ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

1) приводу підозрюваного до суду;

2) закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;

2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора;

3) відкликання ухвали прокурором.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_15