Справа № 159/6334/24
Провадження № 1-кс/159/2055/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

27 вересня 2024 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00001272 від 21.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Слідчим ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_4 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках вказаного кримінального провадження.

Клопотання мотивовано тим, що СВКовельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00001272 від 21.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 21.09.2024 року, близько 02 год. 36 хв., водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись за кермом транспортного засобу марки «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 , не впорався з керуванням, у результаті чого з`їхав з проїзної частини дороги в рів правого узбіччя, де автомобіль перекинувся. При цьому, водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження.

21.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події, в ході проведення якого було вилучено автомобіль марки «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , що на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначений транспортний засіб визнано знаряддям вчинення злочину у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилученийтранспортний засіб є речовим доказом по кримінальному провадженню, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, слідчий просить накласти арешт на вилучений транспортний засіб, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурор та слідчий звернулись до слідчого судді із заявами про розгляд даного клопотання без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00001272 від 21.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про визнання і приєднання до матеріалів речових доказів від 23.09.2024 року, зазначений транспортний засіб марки «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучений в с. Мокрець Ковельського району, визнано речовим доказом у даному кримінальному проваджені.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна, згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Враховуючи, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом по кримінальному провадженню, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна, на нього слід накласти арешт з забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаними майном до вирішення провадження по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого Ковельського РУП ГУ Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлений та вилучений 21.09.2024 року в ході проведення огляду місця події у с. Мокрець Ковельського району Волинської області, заборонивши відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном до вирішення провадження по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим ОСОБА_3 , на якого покласти обов`язок інформувати про неї заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК за клопотанням власника чи володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1