печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Сузір`я» про скасування арешту майна та передачу його в управління у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Сузір`я» в порядку ст. 174 КПК України, у вимогах якого просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к, на майно, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н., с. Солочин, вулиця Без назви, будинок 1а, будівля санаторію «Квітка Полонини», скасувати передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме: щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н., с. Солочин, вулиця Без назви, будинок 1а, будівлі санаторію «Квітка Полонини».

Мотивуючи подане клопотання, заявник вказує, що ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» є власником спірного майна (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про право власності будівлі санаторію «Квітка Полонини» виданим Солочинською сільською радою 14 лютого 2001 року №8, інвентаризаційними справами на об`єкти санаторію «Квітка Полонини» та інформаційною довідкою від 09.08.2024 р. Водночас, починаючи із 10 серпня 2007 року усі складові спірного нерухомого майна, а саме цілісний майновий комплекс ДП „Санаторій „Квітка Полонини" ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я» () у відповідності до нотаріально посвідченого договору оренди щодо цілісного майнового комплексу ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» від 10.08.2007 p., (зареєстровано у реєстрі за №5382). Арешт накладено необґрунтовано, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також, посилається на те, що накладений арешт перешкоджає господарській діяльності ТОВ «Сузір`я», а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна. Окрім того, заявник вказує, що ТОВ «Сузір`я» відношення до розслідуваного кримінального провадження не має, у зв`язку із чим в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Особа, яка звернулась з клопотанням у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином. В заяві поданій до суду просив судове засідання проводити без його участі. Свою правову позицію виклав у письмових запереченнях, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 по справі № 757/12536/23-к накладено арешт, серед іншого, на майно, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н., с. Солочин, вулиця Без назви, будинок 1а, будівля санаторію «Квітка Полонини».

Крім того, цією ж ухвалою слідчого судді вказане майно передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), зокрема: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будівля санаторію «Квітка Полонини».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.04.2023, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що накладений арешт порушує права ТОВ «Сузір`я», як орендаря вказаного майна, на право володіння вказаним майном та здійснення господарської діяльністі.

Протягом досудового розслідування жодній посадовій особі ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» та ТОВ «Сузір`я» не повідомлено про підозру.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на користування ТОВ «Сузір`я» вказаним майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, в частині заборони користування майном.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к, в частині заборони користування майном, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме: Об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н., с. Солочин, вулиця Без назви, будинок 1а, будівля санаторію «Квітка Полонини».

Скасувати застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к, порядок збереження речових доказів, що були передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме: щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 40, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н., с. Солочин, вулиця Без назви, будинок 1а, будівлі санаторію «Квітка Полонини».

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1