Справа № 562/3224/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 року Слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м.Здолбунові клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у межах кримінального провадження №0000347, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини "метамфетамін", яка відповідно до списку 2 таблиці 2 Постанови Кабінету Міністрів Україні №770 від 06.05.2000 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч вимогам ст.ст.25-28 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", ст.ст.1, 13, 25 Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів", ст.ст.7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", ст.1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними", діючи умисно, з корисливих мотивів у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02 серпня 2024 року, придбав психотропну речовину "метамфетамін" масою 22,012 грам, яку зберігав у автомобілі марки "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , з метою подальшого збуту.

02 серпня 2024 року в період часу з 20 год. 54 хв. до 22 год. 57 хв. під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_5 , працівниками поліції виявлено та вилучено 63 поліетиленових пакетів із вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено, - "метамфетамін" загальною масою 22,012 грам, що є особливо великим розміром згідно Таблиці 2 "Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, є особливо тяжким злочином та передбачає покарання на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, можливу міру і строк покарання за скоєне, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за скоєне діяння, вчиняти дії, спрямовані на знищення, приховування або спотворення речей та документів, що мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи, що санкцією статті передбачено спеціальну конфіскацію та конфіскацію майна, ОСОБА_5 може переховувати майно та грошові кошти. Оскільки підозрюваний знайомий з наркозалежними особами, існують підстави важати, що ОСОБА_5 знову може вчинити окремі злочини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання. Просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний призваний до лав ЗСУ, не має наміру переховуватися та чинити будь-який тиск на свідків, вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає. Крім того, в іншому кримінальному провадженні за №0000055 від 16 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 серпня 2024 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 гривень, які було внесено заставодавцем. Тому вважають, що відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, внесені 05 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347.

23 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, є особливо тяжким злочином та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя керується рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, згідно п.175 якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом обшуку від 02 серпня 2024 року, постановою про визнання речей та документів речовими доказами від 03 серпня 2024 року, висновком експерта № СЕ-19/118-24/9345-НЗПРАП від 16 серпня 2024 року, повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 23 вересня 2024 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Суд бере до уваги те, що за змістом ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: особу ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи, які наводяться підозрюваним на його користь, проте в даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Положеннями частини 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Разом з тим, пунктом 5 ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З урахуванням особи підозрюваного та обставин, за яких був вчинений злочин, які встановлені під час розгляду клопотання, керуючись наданим ч.4 ст.183 КПК України правом, при доведеності прокурором обґрунтованості клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є підстави не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та помістити в ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Датою закінчення дії ухвали вважати 22 листопада 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя