Справа № 751/6762/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/346/24
Категорія - застава. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1 та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Геташен Мартунінського району Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, застосований запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. та визначенням кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, судді за першою вимогою; не відлучатися з м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та представником потерпілого - Куликівської селищної ради ОСОБА_21 .

Задовольняючи подання слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При визначенні розміру застави, слідчий суддя вважав, що саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, судді за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадження, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з приводу обставин кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 01.09.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та представником потерпілого - Куликівської селищної ради ОСОБА_21 .

Аргументує тим, що клопотання слідчого не містило вимоги заборонити підозрюваному не відлучатися з м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора або суду, отже, є незрозумілим на підставі чого слідчий суддя застосував даний обов`язок, і який ризик пов`язаний з таким обов`язком, він досліджував, чим такий ризик доводиться та обґрунтовується за умовами відсутності його в поданому клопотанні.

Звертає увагу, що слідчий суддя поклав на підозрюваного обов`язок утримуватися від спілкування вже з визначеними свідками, які не були зазначені в поданому клопотанні, що також позбавило підозрюваного у справі висловлювати свої доводи та міркування, давати пояснення з приводу саме визначених осіб.

Наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 , діючи з метою повного, всебічного здійснення досудового розслідування, керуючись наміром сприяти його проведенню та встановлення дійсних обставин, не заперечує щодо можливості покладення на нього обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, судді за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи та гарантує їх дотримання та виконання. В іншій частині, сторона захисту вважає, що ухвала має бути скасована з постановленням нової ухвали.

Вважає, що встановлення обов`язку не відлучатися з м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора, суду відбулося з грубим порушенням норм процесуального права, адже в клопотанні про цей обов`язок вказано не було, його встановлення відбулося в результаті усного клопотання прокурора під час судового розгляду, що спричинило порушення норми процесуального права, а саме ч. 5 ст. 194 та ч. 2 ст. 185 КПК України, що зумовлює підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в цій частині.

Порушення порядку доповнення клопотання у непередбачений законом спосіб прямо порушило право підозрюваного ОСОБА_6 , передбачене п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази в частині відсутності ризиків, пов`язаних з його можливістю відлучатися з міста Чернігова, також це прямо порушило гарантоване конституційне право, встановлене ст. 33 Конституції України на свободу пересування, яке може бути обмежене у виняткових випадках, які встановлені законом. Обмеження цього права можливе у законний спосіб, що в даному випадку відбулося з грубим порушенням процесуальної норми, а отже не може вважатися законним обмеженням.

Наголошує на тому, що доповнення клопотання під час його безпосереднього розгляду слідчим суддею в залі судового засідання, не перериваючи сам розгляд - прямо порушує право підозрюваного, передбачене п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази в частині відсутності цього ризику.

Додатково звертає увагу, що під час розгляду клопотання підозрюваним були надані медичні документи щодо лікування однієї з його доньок, яке пов`язане з системними операційними втручаннями, які проходять в Німеччині, на даний час дитина потребує лікування в м. Києві, отже, як перша, так і друга обставини пов`язані з необхідністю та можливістю ОСОБА_6 виїжджати за межі міста Чернігова.

Що стосується покладення на підозрюваного обов`язку здати на зберігання уповноваженому органу паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, захисник звертає увагу на те, що в порядку п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України слідчим не було конкретизовано, якому саме уповноваженому органу та який саме документ підозрюваний має здати. Тобто, слідчий суддя встановив для підозрюваного свободу вибору такого уповноваженого органу та свободу вибору документу, який він має передати на зберігання.

Складність виконання або, навіть, об`єктивність неможливості виконання цього обов`язку пояснюється тим, що ОСОБА_6 є громадянином Республіки Вірменія. Саме за цим паспортом він має право на виїзд з України і в`їзд в Україну, про що маються відповідні позначки в паспорті, в тому числі й уповноваженим органом України. Відповідно до національного законодавства Республіки Вірменія та відповідних міжнародних угод громадяни цієї країни мають лише один паспорт для внутрішнього використання та використання поза межами країни.

На власний вибір, зроблений з максимальним припущенням, підозрюваний 01 серпня 2024 року передав свій паспорт громадянина Вірменії Управлінню державної міграційної служби в Чернігівській області. Однак, наскільки це був вірний вибір підозрюваного достеменно невідомо. В той же час, зрозумілим є те, що в період дії воєнного стану в Україні у нього з`явились реальні складнощі з пересуванням в місті Чернігові, будучи особою без паспорта.

ОСОБА_6 також має право постійного проживання в Україні відповідно до посвідки на постійне проживання. В мирний час цього документу можливо б і вистачило, однак, на даний час відповідні уповноважені органи, при перевірці особи, завжди вимагають до посвідки ще й паспорт країни, громадянином якої володілець посвідки є.

За таких обставин, ухвала слідчого в цій частині також має бути скасована, як необґрунтоване та неконкретизоване рішення.

Щодо заборони спілкування з рядом свідків, які перелічені в резолютивній частині ухвали слідчого судді, то захисник стверджує, що слідчим суддею було реалізовано абсолютну форму покладеного обов`язку на підозрюваного, яка передбачає цілковиту та абсолютну заборону спілкування з визначеним колом осіб.

Разом з тим, окремі свідки, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є братами підозрюваного. ОСОБА_6 не заперечує можливість абсолютної відмови від спілкування з іншими свідками, окрім рідних до нього людей. При цьому, зі змісту ухвали слідчого судді не можливо визначити належне обґрунтування, чому слідчий суддя вирішив повністю заборонити підозрюваному спілкування з цими свідками.

Вважає, що враховуючи обставини справи та самого провадження, наявність прямого споріднення буде допустимо покласти на підозрюваного обов`язок щодо утримання від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та ОСОБА_11 із дотриманням умов, що не будуть перешкоджати завданню кримінального провадження, а саме утримуватися від спілкування з приводу обставин кримінального провадження.

Звертає увагу, що обов`язок про заборону спілкування саме з цими свідками буде покладений на підозрюваного стало відомо безпосередньо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, при тому, що подане клопотання взагалі не містило в собі імен тих свідків, про заборону у спілкуванні з якими пропонував встановити слідчий, їх перелік був наданий слідчим в судовому засіданні. Дана обставина позбавила підозрюваного належним чином підготуватися до можливих заперечень, пояснень та клопотань в цій частині обов`язків.

Вказує на те, що слідчим суддею недостатньо було оцінено характер обставин, якими обґрунтовується вручена підозра. Так, серед обставин кримінального провадження, не даючи оцінку його суті та змісту, важливим є звернути увагу суду на кримінально-правову кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_23 та обставини, які обґрунтовують таку кваліфікацію.

Суть вини, інкримінованої ОСОБА_6 , полягає у не заволодінні бюджетними коштами, а у неякісному виконанні робіт, тобто за версію органу досудового розслідування, він умисно неякісно виконав ці роботи. Але, неякісне виконання робіт повинно розглядатися в рамках цивільного інституту дотримання гарантійних зобов`язань.

Вважає, що досудовим слідством та слідчим суддею недостатньо надана оцінка активній поведінці підозрюваного ОСОБА_6 , яка направлена на встановлення об`єктивної істини по обставинах, пов`язаних з кримінальним провадженням.

Саме сторона захисту вносила клопотання про допит ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування, він особисто прибув до Чернігівської обласної прокуратури з проханням його допитати, з повідомленням про готовність надання додаткових матеріалів та свідчень які сприятимуть встановленню об`єктивної істини по обставинам в кримінальному провадженні. Всі витребувані стороною обвинувачення документи, відомості та матеріали беззаперечно надавались підозрюваним за першою вимогою, що є предметним доказом ставлення ОСОБА_6 до обов`язків сприяти досудовому розслідуванню, а не переховуватись від нього, перешкоджати йому чи будь-яким іншим чином ускладнювати розслідування кримінального провадження.

Просить звернути увагу на Акт обстеження дороги, відповідно до якого сама потерпіла сторона погоджується з відсутністю істотних зауважень до якості виконаних робіт. Вказана обставина, на переконання апелянта, має істотне значення для правильного вирішення питання застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 та визначення кола обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, що становить 3 841 674 грн. 88 коп. та покласти обов`язки: прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, судді за першою вимогою; не відлучатися з м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000236.

Аргументує тим, що розмір застави повинен гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. При цьому, при визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо розумного та пропорційного співвідношення розміру застави з обставинами вчинення кримінального правопорушення, розміром завданих збитків та наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання, серед іншого, у вигляді позбавлення волі строком до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За встановлених обставин доведеності обґрунтованості заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор звертає увагу на те, що підозрюваним ОСОБА_6 вчиняються дії направлені на перешкоджання стороні обвинувачення забезпечити відшкодування завданих Куликівській селищній територіальній громаді збитків.

Будучи обізнаним про той факт, що органом досудового розслідування збираються докази на підтвердження його причетності до вчиненого злочину під час виконання робіт на об`єкті будівництва, відчужив належні йому транспортні засоби на користь близьких йому осіб за заниженою вартістю, при цьому, продовжує користуватися ними. Вказані дії вчинені для фіктивного переходу права власності на транспортні засоби з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок відшкодування завданої шкоди.

Крім того, при визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , який фактично у власності має два дороговартісні автомобілі, загальна вартість яких становить близько 2 млн. грн., а ТОВ «БФ Терасапрайбуд», управління господарською діяльністю якої здійснює підозрюваний, у період 2023-2024 років отримувало прибутки від багатомільйонних договорів підряду.

Апелянт переконаний, що враховуючи майновий стан підозрюваного, визначений слідчим суддею розмір застави у 242 240 грн. не гарантуватиме достатньою мірою виконання ним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, просить надати оцінку сукупності всіх обставин у провадженні, в тому числі й розмір завданих збитків, вагомість наявність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, наявність високого ризику безперешкодно виїхати за межі України і переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинення підозрюваним дій, направлених на приховування майна від накладення на нього арешту.

Переконаний у тому, що застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання ризикам у даному кримінальному провадженні та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим просить обрати розмір застави співмірний розміру завданих збитків в сумі 3 841 674 грн. 88 коп., який буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу, просили конкретизувати визначене коло обов`язків, яких має дотримуватись підозрюваний, виключити абсолютну заборону на спілкування з рідними йому особами, встановивши заборону виключно на спілкування щодо обставин кримінального провадження, не погодились з доводами апеляційної скарги прокурора, вважали її необґрунтованою та вказували на безпідставність вимоги визначити розмір застави в співвідношенні до розміру завданих збитків, прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту, апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, в той же час просив скасувати ухвалу слідчого судді та визначити ОСОБА_6 розмір застави, який відповідатиме тим збиткам які були заподіяні районній територіальній громаді, внаслідок вчинених кримінально карних дій, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000236 від 01 вересня 2023 року, за фактом розтрати бюджетних коштів службовими особами Куликівської селищної ради в інтересах ТОВ «БФ ТЕРАСАПРАЙБУД» під час проведення ремонтно-будівельних робіт на території Куликівської громади Чернігівської області за договором № 118/05-23 від 30.10.2023 та № 119/05-23 від 30.10.2023, вчинених у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що будучи призначеним на посаду директора рішенням єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА ТЕРАСАПРАЙМБУД» (№ 01/23 від 20.04.2023), ОСОБА_6 , у період часу з 08.08.2023 по 15.08.2023, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою юридичної особи приватного права, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для єдиного учасника ТОВ «БФ ТЕРАСАПРАЙМБУД» ОСОБА_24 , який володів 100 % частки у статутному капіталі товариства, у вигляді протиправного зменшення витрат для товариства на використання будівельних машин і механізмів під час виконання робіт на об`єкті будівництва «Капітальний ремонт проїзної частини по вул. Незалежності (від вул. Героїв Чорнобиля до пров. 2 А. Галушки) в смт. Куликівка Чернігівського району Чернігівської області» та, як наслідок, отримання більшого прибутку вказаним єдиним учасником, всупереч інтересам ТОВ «БФ ТЕРАСАПРАЙМБУД», що полягають у здійсненні господарської діяльності спрямованої на отримання прибутку для задоволення соціально-економічних інтересів Учасників Товариства та членів трудового колективу, у межах встановленого правового господарського порядку, із додержанням вимог законодавства України, яка не порушує права та законні інтереси громадян і їх об`єднань, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави, використав свої повноваження, що спричинило тяжкі наслідки інтересам Куликівської селищної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради в розмірі 3 841 674 грн. 88 коп., отриманих ОСОБА_6 за роботи, які не підлягали прийманню і потребували необхідної доробки через їх невідповідність чинним нормам і стандартам у галузі будівництва, що більше ніж у п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

25 липня 2024 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1 та ч. 1 ст. 366 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що слідчий суддя вірно врахував, що вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, їх тяжкість кримінальних, дані про особу ОСОБА_6 , його вік та стан здоров`я, сімейний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2017 року народження, той факт, що він є громадянином Республіки Вірменії, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжких злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями сторони захисту, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були допущені порушення прав підозрюваного через порушення порядку доповнення клопотання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Тобто, законодавцем визначений процесуальний спосіб доповнення або зміни клопотання, який не оспорюється й стороною захисту. При цьому, законодавцем не передбачено, що внесення змін чи доповнень до такого клопотання мають бути подані слідчому судді в письмовому вигляді, як помилково вважає захисник.

В рамках судового розгляду даного клопотання, слідчий уточнив коло обов`язків, які просив покласти на підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, при цьому суть поданого ним клопотання залишилась незмінною. В свою чергу сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні, його відкладення з метою надати докази на спростування заявлених стороною обвинувачення вимог, однак, своїм правом сторона захисту не скористалась, тим самим погодилась на розгляд клопотання у вже змінених обсягах.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 є громадянином іншої країни, а відтак, має можливість безперешкодно залишити територію України, залишити місце проживання та межі області, з метою уникнути кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення слідчого судді про встановлення підозрюваному заборони залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, а також здати уповноваженому органу документи, які дають ОСОБА_6 право на виїзд з території України та в`їзд в Україну.

Той факт , що ОСОБА_6 01 серпня 2024 року здав свій паспорт громадянина Вірменії уповноваженому органу, свідчить про те, що ухвала слідчого судді в цій частині є зрозумілою до виконання. Більш того, наявність посвідки на постійне місце проживання та документ, який підтверджує здачу паспорта громадянина Вірменії за рішенням суду, жодним чином не становитиме для підозрюваного перешкод у вільному пересуванні.

Необхідність отримати дозвіл правоохоронного органу або суду на виїзд за межі міста Чернігів жодним чином не ускладнить ОСОБА_6 вивезти дитину на лікування в м. Київ, в разі встановлення об`єктивних медичних показників та даних про те, що існує така реальна необхідність. З метою реалізації такої необхідності підозрюваний або його захисник мають звернутись до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Твердження сторони захисту про необхідність дозволити підозрюваному спілкування з братами, які є свідками в даному кримінальному провадженні, не приймається до уваги, адже наявність родинних зв`язків підозрюваного та свідків не є обставиною, яка може запобігти ризику можливо впливу на цих осіб, а навпаки свідчить про підвищення настання цього ризику в разі спілкування рідних осіб.

За наявності реального ризику того, що ОСОБА_6 може використати своє службове становище, займану посаду, авторитет, соціальний статус та родинні зв`язку, колегія суддів погоджується, що на підозрюваного належить покласти заборону спілкування з усіма без виключення свідками у даному кримінальному провадженні, коло яких визначене в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями прокурора про те, що при визначенні розміру застави для підозрюваного, слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства, не врахував відомості про матеріальний стан підозрюваного, вартість наявних в його користування автомобілів та розмір прибутку, отриманого очолюваним ним товариством та можливості підозрюваного вплинути на хід досудового розслідування в разі призначення визначеного розміру застави.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У той же час, норма ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

При цьому, законодавцем визначено, що слідчим суддею застава має бути визначена в певному розмірі, навіть за умови, якщо вона перевищуватиме гранично визначений законодавцем розмір. Натомість, прокурором ставиться питання про визначення не розміру застави, а суми застави у відповідності до суми завданих кримінальними правопорушеннями збитків, що є неприпустимим.

Обов`язок суду призначити такий розмір застави, щоб була забезпечена процесуальна поведінка особи.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини, адже запобіжний захід та визначення розміру заставу не має ототожнюватися з призначенням покарання. На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не має карати особу, вина якої ще не доведена, а має виконувати лише контролюючу функцію та може обмежити особу у певних правах, при цьому обґрунтовуючи кожне конкретне обмеження.

Вимагаючи визначити розмір застави у співвідношенні до суми завданих і збитків, прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наводить обґрунтованих підстав для прийняття такого рішення, окрім посилання на розмір збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, вартість автомобілів, якими користується підозрюваний, та вартість яких визначена прокурором, який не є експертом товарознавцем, та суму прибутку, отриману товариством, директором якого він є.

При цьому, всі вищевказані прокурором відомості, а також обставини вчинення кримінальних правопорушень, ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та тяжкість можливого покарання були враховані слідчим суддею, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про призначення максимального розміру застави, визначеного законодавцем.

Отже, запропонована прокурором сума застави є надмірною, значно перевищує максимально визначений законодавцем розмір застави, при тому, що стороною обвинувачення така вимога не обґрунтована та не підтверджена належними доказами. Можливість підозрюваного сплатити визначений слідчим суддею розмір застави не може бути критерієм для визначення йому такого надмірного розміру застави, який він завідомо не спроможний сплатити.

Більш того, як на слідчого суддю покладається обов`язок враховувати тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа, її майновий стан та інші обставини, так і на сторону обвинувачення покладається обов`язок доводити вимоги, які вона ставить перед слідчим суддею, судом при зверненні з відповідним клопотанням.

На даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що розмір застави в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2024 року, якою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1 та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 визначений запобіжний захід у виді застави з визначенням кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27