Справа № 128/4598/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, засудженого вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 13.12.212 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 08.12.2015 за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 119, п. 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.03.2016 за ч. 5 ст. 72 КК України залік з 20.03.2014 по 01.03.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, -

в с т а н о в и в:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» щодо засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність чинному кримінальному закону, у зв`язку з набранням законної сили Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник ДУ «Стрижавська ВК (№81)» та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, відповідно до яких судове засідання просять проводити у їх відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в задоволенні подання відмовити, оскільки, сума завданого засудженим збитку на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка підлягає декриміналізації, перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми та не може вважатися дрібним викраденням чужого майна.

Вивчивши подання установи виконання покарань, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 08.12.2015 (https://reestr.court.gov.ua/Review/54109170), яким за ч. 1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, за ч. 3 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна, за ч. 1 ст.119 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за п.12 ч.2 ст.115 КК України у виді 12 дванадцяти років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього його майна. Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднно невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2012 та остаточно визначено покарання у виді 16 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Зазначеним вироком в частині застосування ст. 185 КК України встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення 16.02.2014 на суму 2 252,00 грн., 08.03.2014 на суму 1 500,00 грн..

Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року (далі по тексту Закон України № 3886-ІХ), до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», яке вчинене шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0, 5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Тобто крадіжка майна, вартість якого не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з 09.08.2024 не є кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа № 128/1566/21, зроблено правовий висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2014 становив 1 218,00 грн..

Оскільки відповідно до вироку Ізмаїльського міського суду Одеської області від 08.12.2015, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, в тому числі 16.02.2014 на суму 2 252,00 грн., 08.03.2014 на суму 1 550,00 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак відсутні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність ОСОБА_6 за вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, тому засуджений підлягає продовженню відбування призначеного йому покарання за дані діяння.

З огляду на викладене подання ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 5, 74 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про приведення вироку Ізмаїльського міського суду Одеської області від 08.12.2015 відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1