Справа № 758/2724/23 суддя в І-й інстанції ОСОБА_3.
Провадження № 23-з/824/39/2024 суддя в ІІ-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 472 МКУ
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П ОС ТА НО ВА

Іменем України

29 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2, розглянувши матеріали заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «АВАНТАЖ-7», за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України, за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби задоволено.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України скасовано та прийнято нову постанову.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_2, працюючого директором ТОВ «Авантаж-7», ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, у сумі 1 137 303,41 грн., із стягненням вартості товару у розмірі 1 137 303, 41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2024 року заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами у справі про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, - повернути заявнику разом із всіма додатками.

07 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду повторно надійшла заява адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року.

Адвокат ОСОБА_4. у своїй заяві про перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами вважає, що на теперішній час існують нововиявлені обставини, які виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 КУпАП України, та які не були відомі Київському апеляційному суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постанова суду від 27 листопада 2023 року підлягає скасуванню.

При цьому керувався практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього застосовуються норми КПК України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

Перевіривши матеріали заяви адвоката ОСОБА_4 про перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заяву сторони захисту разом з додатками необхідно повернути заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Відповідно до положень ст.287 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення підлягає оскарженню в порядку, визначеному КУпАП.

Порядок такого оскарження встановлений ст.294 КУпАП, частиною 2 якої передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3)про закриття справи.

Отже, із системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що оскарженню у апеляційному порядку підлягають лише постанови, якими закінчується розгляд справи по суті.

Викладене узгоджується із рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Конституційний суд України вирішив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП необхідно розуміти так, що у апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Рішення Конституційного суду України є обов`язковим до виконання на території України.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019 року, провадження №51-4998ска19, зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, ані можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ апеляційний суд не наділений.

Посилання захисника на ст.ст.459-461 КПК України, якими передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами не є слушними, так як це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, натомість чинна норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Крім цього, з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у виді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011 року, «Зайцев проти Латвії» заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно з якими правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року), в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).

Оскільки, санкція ст.472 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, то таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст.2 Протоколу №7 ЄСПЛ.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд приходить висновку про відсутність законодавчих підстав для застосування аналогії права у даному випадку, а саме положень Глави 34 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

За таких підстав, приходжу до висновку, що заяву адвоката ОСОБА_4 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами у справі про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України необхідно повторно повернути заявнику разом із всіма додатками.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами у справі про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, - повернути заявнику разом із всіма додатками.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2