Провадження №: 1-кс/755/2398/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 303, 304 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, установив :

у провадження цього місцевого суду 11 липня 2024 року надійшла дана скарга від 08 липня 2024 року.

У скарзі вказується, що 05 липня 2024 року автором скарги було подано до Дніпровського УП заяву про злочин, у порядку ст. 214 КПК, від цієї ж дати (05 липня 2024 року). Однак, до скарги додано у копії заяву про вчинення кримінального правопорушення від 04 липня 2024 року.

Відповідно до ст. 35 КПК, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 75, 76 КПК, було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 та передано матеріали 11 липня 2024 року.

При отриманні скарг у порядку ст. 303 КПК слідчий суддя перевіряє питання про те чи подано скаргу уповноваженою на те особою у межах строків окреслених ст. 304 КПК до належного суду.

Для вирішення питання, чи є особа повноважною на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також щодо строків подання скарги, слідча суддя зобов`язана перевірити наявність звернення особи із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення.

Відповідно перевіривши дотримання наведених вимог в цій ситуації було установлено, що скаргу подано особою, яка не має права її подавати, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 60 КПК заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.

З норм ч. 5 ст. 55 КПК слідує, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Тобто, кожен з наведених статусів у особи набувається з моменту подання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів.

Такий момент засвідчується даними про отримання заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення або ж відомостями установ поштового зв`язку.

Аби прийняти скаргу до розгляду слідчим суддею має бути установлено факт набуття автором скарги відповідних прав залежного від статусу регламентованих КПК, тобто установити факт поширення на цю особу права визначено п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК (право подати скаргу).

Згідно вимог ст. 22, 26 КПК вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У зв`язку з чим, обов`язок доведення свого процесуального статусу лежить на особі, що звертається до суду з відповідною скаргою в силу положень ст. 22 КПК України (див. з цього питання позицію Київського апеляційного суду викладену (1) в ухвалі від 10 грудня 2020 року у справі № 755/18555/20, де констатовано, що тягар доказування обставин подання заяви до правоохоронних органів лежить на особі, що звертається до суду; (2) в ухвалі від 15 серпня 2022 року у справі № 755/18627/21, де вказано, що наявність чи відсутність права подавати скаргу (звернення) є складовою відповідного процесуального статусу відповідного учасника кримінального провадження, у зв`язку з цим, для того щоб встановити чи має особа це право слідчий суддя має встановити процесуальний статус цієї особи на підставі доданих до скарги (звернення) документів).

До цієї скарги не додано, ані копії заяви про злочин від 05 липня 2024 року, ані жодних матеріалів, котрі вказували б на її отримання УП, а тому не є можливим установити, ні факт її складання, ні факт її подання до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.

Відсутність цього факту (подання заяви саме від 05 липня 2024 року до органу) унеможливлює констатацію набуття автором скарги права та обов`язків визначених КПК України (у т.ч. права подати скаргу саме у відношенні заяви від 05 липня 2024 року).

Питання бездіяльності у руслі заяви від 04 липня 2024 року, котру надано у копії, у якості додатку, слідчий суддя не аналізує, позаяк у скарзі йдеться тільки про бездіяльність за 05 липня того ж року, а згідно ч. 3 ст. 26 КПК слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Більш того, згідно даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ, які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слідує, що судом касаційної інстанції вказується, що бездіяльність стосовно відсутності реагування щодо вчинення певних процесуальних дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись до слідчого. За відсутності такого попереднього клопотання (звернення із заявою про злочин в цій ситуації) слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.

Також, ВССУ у справі № 5-1456ск16 (ухвала від 15 лютого 2016 року) серед іншого зауважив про те, що не додання до скарги документів, які підтверджують повноваження на участь, унеможливлює відкриття провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що ця скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК з роз`ясненням того, що повернення скарги, згідно із ч. 7 ст. 304 КПК, не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді.

З цих підстав та керуючись статтями 303, 304, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

скаргу повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_3