печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0002169 від 23.10.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0002169 від 23.10.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території м. Бердянськ Запорізької області, достовірно володіючи інформацією, що з 24 лютого 2022 року російською федерацією, а саме: підрозділами Збройних Сил та інших військових формувань російської федерації, здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняла рішення в умовах воєнного стану перейти на бік ворога, тобто на сторону Збройних Сил російської федерації, з метою вчинення дій на шкоду державній безпеці України, а також надавати представникам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Наприкінці лютого 2022 року м. Бердянськ Запорізької області було окуповано військовослужбовцями Збройних Сил російської федерації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше 24.02.2022, перебуваючи на території м. Бердянськ Запорізької області, будучи обізнаною про здійснення російською федерацією збройної агресії проти України, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись національними, ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно звернулася до військовослужбовців, працівників спеціальних служб російської федерації, а також представників окупаційної влади та запропонувала останнім надати допомогу, яка б полягала у інформуванні стосовно адрес проживання у цьому населеному пункті осіб, що можуть чинити супротив чи створювати перешкоди окупаційній владі, а також у підшуканні осіб, які могли б обіймати керівні посади в так званому окупаційному уряді, сприяти окупаційному режиму, організації економічної, політичної та соціальної діяльності тимчасово окупованого регіону.

Так, з кінця лютого 2022 року по теперішній час ОСОБА_6 особисто зустрічається та повідомляє інформацію співробітникам Федеральної служби безпеки російської федерації, при цьому вчиняє вказані дії добровільно та з власної ініціативи, не приховує своїх дій, проводить зустрічі такого характеру в публічних місцях, відкрито підтримує окупаційний уряд та політику держави-агресора, про що проголошує відповідні висловлювання.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.05.2022 представниками т.зв. окупаційного уряду вона була призначена керівником пенсійного фонду та наділена відповідними організаційно-розпорядчими повноваженнями. Виконуючи свої посадові обов`язки, остання керується корисливими мотивами, сприяє окупаційному режиму та організації стабільної економічної діяльності тимчасово окупованого регіону, при цьому свої послуги надає за погодженням та з дозволу співробітників Федеральної служби безпеки російської федерації, а також самопроголошеного мера м. Бердянськ, виключно особам, які співпрацюють з окупаційним урядом та визнають т.зв. окупаційну владу.

Цими діями ОСОБА_6 надала засоби та активне сприяння незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним формуванням держави-агресора допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Таким чином встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_6 у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Сторона обвинувачення вказує, що на даний час підозрювану оголошено в розшук, сторона обвинувачення, просить вирішити питання про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити, зазначивши, що воно є необґрунтованим та безпідставним.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0002169 від 23.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

17.02.2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Під час судового розгляду встановлено, що 17.02.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 складене, 20.02.2023 опубліковане на сайті Офісу Генерального прокурора, 21.02.2023 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр», після чого згідно абз. 2 ч. 2 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру, вважається врученим.

20.02.2023 на сайті Національної поліції України розміщено повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого для проведення слідчих дій на 24.02.2023, 27.02.2023, 28.02.2023.

20.02.2023 вказані повістки опубліковані на сайті Офісу Генерального прокурора, 21.02.2023 - в газеті «Урядовий кур`єр».

На виклики слідчого підозрювана ОСОБА_6 не являється, про причини неявки не повідомляє.

28.02.2023 підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Слідчими та розшуковими заходами встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме в місті Бердянськ Запорізької області.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, а також враховуючи, що вказане було доведено прокурором у судовому засіданні, що підозрювана ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111 КК України.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_6 у відсутність останньої.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Підозра ОСОБА_6 у вчинені вказаних вище кримінальних правопорушень обґрунтовується матеріалами кримінального провадження в сукупності, в тому числі:

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколами огляду інформації, розміщеної у відкритому доступі у мережі Інтернет;

- матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Вказані обставини свідчать, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваній запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40), серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Слідчий суддя приймає до уваги, що на даний час, підозрювана перебуває у розшуку, за викликом сторони обвинувачення не прибуває що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що з огляду на процесуальну поведінку підозрюваної, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, продовжить ухилятися від їх проведення шляхом неявок до слідчого, тим самим перешкоджаючи проведенню всебічного та об`єктивного розслідування у розумний строк - ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вищевикладене у сукупності достатньо та поза розумним сумнівом вказує на високі ризики того, що ОСОБА_6 , у випадку незастосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й надалі переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання слідчого судді зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_7 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваної, крім тримання під вартою.

Також, необхідно врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, його тяжкість, а також суворість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, її зв`язки, що дає йому можливість активно переховуватися від органів слідства та суду.

Таким чином, потреба у застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованому йому злочину, а також у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

При цьому, застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрювана з метою уникнення кримінальної відповідальності, буде вчиняти активні дії, направлені на унеможливлення проведення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Питання щодо доведеності вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 176, 183, 193 КПК України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0002169 від 23.10.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8