Ухвала

06 вересня 2024 року

м. Київ

справа №747/485/20

провадження № 51-3617 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений висловлює вимогу про перегляд у касаційному порядку вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 рокута ухвали Чернігівського апеляційного судувід 24 травня 2021 року.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 рокуОСОБА_4 засудженодо покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК - у виді громадських робіт на строк 120 годин;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК - у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК - у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року вирок залишено без змін.

При цьому, як вбачається із матеріалів касаційного провадження, постановою Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року, згадане кримінальне провадження переглянуто у касаційному порядку саме за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 та ухвалено вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 рокущодо ОСОБА_4 залишити без зміни.

Таким чином, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 року та ухвала Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції, внаслідок якого Суд прийняв рішення, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 436 КПК України.

При цьому, ч. 5 ст. 442 КПК України регламентовано, що постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладені обставини, з огляду на наявність постанови суду касаційної інстанції про залишення рішення суду першої та апеляційної інстанції без змін, а касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 - без задоволення, яка є остаточною та оскарженню не підлягає, Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості на здійснення повторного касаційного розгляду, оскільки чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено повторного касаційного оскарження тих рішень, які вже були предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Як указано в рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010, визначення у положенні пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення", у системному зв`язку із положеннями частини першої статті 8, статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3