Єдиний унікальний номер справи 185/9068/24
Провадження № 1-кп/185/1069/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження за №0000077, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володарськ-Волинський Володарського-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

17.08.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України, до якого на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи та направлено останнього для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

14.03.2024 року обвинуваченого ОСОБА_3 у Громадській організації Клуб «Імпульс» було ознайомлено з правами та обов`язками, які останній має при проходженні програми для кривдників, та ним особисто підписана угода про участь у типовій програмі для кривдників.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомленим головою правління Громадської організації Клуб «Імпульс» з графіком та правилами проходження програми для кривдників, достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки проходження програми, умисно, без поважних причин, порушуючи Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відвідав зайняття у програмі для кривдників лише три рази, а саме: 04.04.2024 року, 08.04.2024 року та 24.04.2024 року, після чого без поважних причин більше не з`являвся, чим ухилився від проходження програми для кривдників.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, суду повідомив, що дійсно був засуджений за дії, які вчинив відносно сестри в серпні 2023 року. За вироком суду до нього були застосовані обмежувальні заходи та направлено для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці. В березні 2024 року він з`явився до організації для проходження програми для кривдників. Йому були роз`яснені умови проходження даної програми, згідно з якими він двічі чи тричі на тиждень повинний був з`являтись для проходження програми, яка тривала приблизно 40 хвилин щоразу. В квітні 2024 року він з`явився три, або чотири рази для проходження програми для кривдників. В подальшому він працевлаштувався. Графік роботи не надавав йому можливості прибувати до організації для проходження програми для кривдників. Оскільки був працевлаштований неофіційно, тому надати документи, які підтверджують його перебування на роботі на час проходження програми для кривдників, не може. Ще однією поважною причиною є те, що він переламав кінцівку в 2024 році, тому не зміг з`являтись до організації для проходження програми для кривдників, проте медичні документи у нього відсутні. З приводу скоєного висловлює, що він кається.

Крім наведених показань обвинуваченого, судом були досліджені наступні письмові докази:

- рапорт прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про встановлення в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, а саме непроходження програми для кривдників, які були призначені вироком суду;

- копія повідомлення Громадської організації клуб «Імпульс» про непроходження типової програми для кривдників громадянином ОСОБА_3 , якого направлено за вироком суду від 17.08.2023 року. Згідно повідомлення обвинувачений був присутнім на трьох заняттях 04.04.2024, 08.04.2024, 24.04.2024, в подальшому більше не з`явився, типову програму для кривдників не пройшов;

- копія угоди про участь у типовій програмі для кривдників укладена під особистий підпис між обвинуваченим ОСОБА_3 та ГО клуб «Імпульс» від 14.03.2024 року, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_3 був включений в індивідуальну психологічну роботу та проінформований про те, що ця робота містить 10 занять по одній годині, які проводяться щотижня. Обвинувачений був зобов`язаний брати участь у всіх заняттях;

- копія вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2023 року, відповідно до якого обвинуваченого ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. На підставі п.3 та п.5 ч.1 ст.91-1 КК України до обвинуваченого застосовані обмежувальні заходи та направлено останнього для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Вирок набрав законної сили 19.09.2023 року;

- відповідь КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР» від 29.08.2024 року, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_3 в період часу з 17.08.2023 року до 29.08.2024 року за медичною допомогою не звертався;

- відповідь КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» від 28.08.2024 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 в період часу з 17.08.2023 року до часу надання відповіді за медичною допомогою не звертався;

- відповідь КНП «Павлоградська центральна районна лікарня» ВСР» від 29.08.2024 року, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_3 в період часу з 17.08.2023 року до часу надання відповіді за медичною допомогою не звертався.

Суд, проаналізувавши показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також дослідженими письмовими доказами, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ст.390-1 КК України, - робить висновок про те, що наведені судом докази, окрім показань обвинуваченого, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_3 про наявність поважних причин неявки для проведень занять програми для кривдників та перебування його на лікарняному, - були спростовані в суді наданими довідками з медичних установ м.Павлограда. Відповідно до досліджених довідок, обвинувачений з моменту ухвалення вироку та направлення його для проходження програми для кривдників за будь-якою медичною допомогою до медичних установ, що здійснюють свою діяльність в м.Павлограді, не звертався. Не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого про його працевлаштування, оскільки будь-яких трудових договорів або інших укладених цивільно-правових договорів з цього приводу суду не надано.

У зв`язку з викладеним, суд відноситься критично до показань обвинуваченого про наявність у нього поважних причин для непроходження програми для кривдників, вважає, це спробою захисту від висунутого обвинувачення та ухиленням обвинуваченого від відповідальності за вчинене.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Заявлене обвинуваченим ОСОБА_3 в якості пом`якшуючої його покарання обставини щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Під час судового розгляду обвинувачений намагався виправдати свої дії та вигадав причини для непроходження програми для кривдників, які були спростовані стороною обвинувачення, намагався переконати суд, що не ухилявся від проходження програми для кривдників. Вказані дії явно свідчать, що щире каяття відсутнє. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Вказаний в обвинувальному акті в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочинів, не може бути врахований судом, оскільки на час ухвалення вироку обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 26.08.2024 року було звільнено від призначеного покарання за попереднім вироком, а у відповідності вимог п.1 ч.1 ст.89 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 є таким, що не має судимості.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді обмеження волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , виходячи з довідки про судимість, двічі був притягнутий до кримінальної відповідальності та був звільнений від відбуття покарання з випробуванням. Виходячи з ухвали суду від 26.08.2024 року, обвинуваченого було звільнено від призначеного покарання у зв`язку зі спливом іспитового строку, проте обов`язки, покладені на нього судом, останній не виконав, перебував у розшуку.

Таким чином, незважаючи на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від відбуття покарання з випробуванням, обвинувачений ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та навіть за таких обставин його виправлення досягнуто не було, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи. З урахуванням наведеного суд приходить висновку про неможливість досягнення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 мети кримінального судочинства без реального відбуття ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання із застосуванням ст.69 КК України, або застосування ст.75, 76 КК України.

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Витрати на залучення експерта, речові докази - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити покарання за ст.390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_3 та направити для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1