Провадження № 1-кс/686/6085/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого від 19.06.2024 року про відмову у визнанні потерпілим,

встановив:

ОСОБА_3 та в її інтересах адвокат ОСОБА_4 звернулись до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 19 червня 2024 року щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000316, посилаючись на те, що ця постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, є невмотивованою, оскільки не містить жодної підстави вважати заявницю особою, якій не завдано шкоди, передбаченої у ч.1 ст.55 КПК України, окрім того, слідчим не було взято до уваги факт проходження ОСОБА_3 лікування та фактичне спричинення їй моральної та матеріальної шкоди. У скарзі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 просять: скасувати (відмінити) вищевказану постанову слідчого та визнати протиправною бездіяльність останнього, що виразилась у не ознайомленні ОСОБА_3 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння злочину.

Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, що, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтримали вимоги, викладені у скарзі, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000316, приходжу до наступних висновків.

Із наданих матеріалів вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 від 08.06.2024 р., з правовою кваліфікацією - ч.5 ст.426-1 КК України.

17.06.2024 року ОСОБА_3 , в рамках означеного кримінального провадження, звернулась до слідчих із заявою, датованою 14.06.2024 р., в якій просила визнати її потерпілою та надати їй пам`ятку, очевидно, про процесуальні права та обов`язки потерпілого. У цій заяві ОСОБА_3 , окрім іншого, зазначала, про факт заподіяння їй, працівником відділення №1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тілесних ушкоджень, внаслідок чого, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні (додавши до заяви копії своїх медичних документів та диск із відеозаписом подій, які відбувались 12.04.2024 р.).

За результатом розгляду вищевказаної, поданої ОСОБА_3 , заяви, постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 19.06.2024 р., було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000316.

Згідно зі ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Враховуючи вказану норму закону, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних у матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_3 фізичної, матеріальної чи моральної шкоди, і лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що відповідна заява була подана особою, якій не завдано шкоди, міг винести саме мотивовану постанову про відмову у визнанні особи потерпілою, що слідчим здійснено не було.

Так, відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Разом з тим, вказаних вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови слідчим дотримано не було. Так, в означеному процесуальному рішенні слідчого від 19.06.2024 р. взагалі відсутні мотиви прийняття слідчим постанови та їх обґрунтування, які б відповідали матеріалам кримінального провадження. Зокрема, у змісті вказаної постанови слідчим не вказані дії, які проведено по встановленню наявності шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування в цій частині, які б давали підстави дійти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України. Зокрема, мотивувальна частина постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні не містить змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття вказаної постанови та їх обґрунтування. Так, у постанові, яка є предметом оскарження, слідчий описав обставини, за яких було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316, вказав про надходження заяви ОСОБА_3 з проханням залучення останньої до провадження в якості потерпілої, після чого, процитувавши зміст ч.ч.1,2 ст.55 КПК України, слідчий, дійшов у своїй постанові до необґрунтованого та передчасного висновку про те, що слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 , у зв`язку відсутністю, на думку слідчого, в матеріалах кримінального провадження інформації про те, що ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. При цьому слідчим взагалі не було взято до уваги аргументи заявниці ОСОБА_3 щодо заподіяння їй фізичної шкоди тілесних ушкоджень, у зв`язку з заподіянням яких остання проходила лікування, слідчим взагалі не надавалась оцінка при прийняті оскаржуваної постанови долученим до заяви ОСОБА_3 її медичних документів та диску, з відеозаписом подій, що відбувались у день спричинення останній тілесних ушкоджень, які наявні у матеріалах кримінального провадження.

Наведені обставини дають підстави слідчому судді для скасування постанови слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 19 червня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000316, а отже подана ОСОБА_6 та її представником ОСОБА_4 скарга, в частині скасування означеної постанови слідчого, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що хоча й у листі №31934/14-01-01/24 від 27.06.2024 р., адресованому зазначеним слідчим ОСОБА_3 , і йдеться про те, що додатком до цього листа була пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, разом з тим, матеріали кримінального провадження, а також пояснення ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, вказують на те, що остання не набула статусу потерпілої особи у зазначеному кримінальному провадженні. Тому, слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316, повторно розглянути і вирішити заявлене ОСОБА_3 , у її заяві, клопотання щодо визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Стосовно висловленої у скарзі вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності слідчого, яка виразилась у не ознайомленні ОСОБА_3 з правами та обов`язками потерпілого, то слідчий суддя звертає увагу на те, що, відповідно до вимог ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Окрім того, згідно з ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Жодною нормою КПК України не передбачено, що слідчий суддя (який наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на етапі досудового розслідування, однак, не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України)) може втручатись в діяльність слідчого, зокрема, й зобов`язувати його визнавати певних осіб потерпілими у кримінальному провадженні або ж визнавати протиправною бездіяльність певних посадових осіб, тому, ця вимога, висловлена у скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.55, 110, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 19 червня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, у кримінальному провадженні №0000316.

Зобов`язати уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316, повторно розглянути і вирішити заявлене ОСОБА_3 клопотання щодо визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

У задоволенні решти вимог скарги, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя