Справа № 729/1418/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/376/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій із Ніжинським міськрайонним судом та Бобровицьким районним судом, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в АДРЕСА_2 , з базовою освітою, неодруженому, непрацюючому, не судимому в силу ст. 89 КК України.

За наявними матеріалами та встановленими обставинами, слідчий суддя обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, визначених п. п. 1 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановлені до 14 жовтня 2024 року.

Таке рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів, які доводять обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте, як вказав слідчий суддя, ні в клопотанні, ні в своїх поясненнях слідчий та прокурор не зазначили та не довели обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому, з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставини скоєного, визнання підозрюваним вини, сприяння в розкритті злочинів, стану його здоров`я, наявності стійких соціальних зв`язків, відсутності негативної характеристики, слідчий суддя прийшов до висновку про достатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати, постановити нову, якою подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що застосування запобіжного заходу обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, усвідомлюючи вид та розмір покарання за інкримінований йому злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, а також впливати на особу, що залучалась до проведення оперативної закупки і до якої були вжиті заходи безпеки.

Крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він тривалий час вживає наркотичні засоби, офіційного місця роботи та постійного джерела доходів не має, його злочинну діяльність припинено лише після його затримання, тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_6 нових злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Факт лікування ОСОБА_6 від наркоманії в державному закладі не запобіг вчиненню злочину, а лише йому сприяв, оскільки, як було встановлено, підозрюваний незаконно збував наркотичні засоби, які йому

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на неможливості уникнення ризиків вказаних у клопотанні при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому наполягав на застосуванні судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваного та його захисника, яка стверджували про безпідставність поданої апеляційної скарги та запевняли суд у відсутності намірів уникати досудового розслідування або у будь-який спосіб перешкоджати йому, а тому просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в повній мірі дотримані.

Зокрема, слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом ВП № 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження, внесене 05 червня 2024 року до ЄРДР за №0000100 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

12 серпня 2024 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 13 серпня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави для висновків про можливу причетність ОСОБА_6 до його вчинення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване.

Також, апеляційний суд враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які встановлені слідчим суддею, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ні у клопотанні слідчого, ні у апеляційній скарзі прокурора не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому обґрунтовано застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно положень ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий та прокурор не довели обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Окремо апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя правильно акцентував увагу на стану здоров`я підозрюваного, що також має значення при вирішення питання застосування запобіжного заходу.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.

Враховуючи наведене, та, зокрема, обставини інкримінованого злочину, а також дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, ухвалив законне й обґрунтоване рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та вмотивовано відмовив у задоволенні клопотання про взяття під варту.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2024 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1