Справа № 305/3787/24
Номер провадження 1-кс/305/349/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною

середньою освітою, не працює, не одруженого, не судимого,

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у жовтні 2024 року, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, домовився з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі про спільне вчинення незаконного переправлення п`яти громадян України через державний кордон України, шляхом сприяння їхньому переміщенню з АДРЕСА_2 , до ділянки державного кордону України з Румунією поблизу АДРЕСА_1 за грошову винагороду у сумі 2000 євро, 3000 та 6000 доларів США. На початку жовтня 2024 року (більш точна дата час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про можливість організації його незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією за грошову винагороду у сумі 3000 доларів США. 17.10.2024 близько 16:00 години ОСОБА_5 , надав вказівку ОСОБА_10 , з метою його подальшого переправлення через державний кордон, прибути до м. Рахів. 19.10.2024 близько 14:30 години ОСОБА_5 надав ОСОБА_10 поради для полегшення його проїзду блокпостів, охоронюваних нарядами військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які розташовувались на ділянці автомобільного шляху національного значення Н09 « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 19.10.2024 близько 18:30 години, ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_10 поблизу автостанції «Рахів» за адресою: м. Рахів, повідомив про деталі його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією, та на автомобілі марки «Ланос» з номерним знаком НОМЕР_1 доставив його до ділянки дороги поблизу «Садиба Йонаша» за адресою: АДРЕСА_3 . 19.10.2024 близько 19:00 години, з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_9 поселив ОСОБА_10 у «Садибі Йонаша». 19.10.2024 близько 19:30 години ОСОБА_11 знаходячись у приміщенні «Садиби Йонаша» передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3000 доларів США, як оплату за своє незаконне переправлення через державний кордон України з Румунією. Окрім цього, 18.10.2024 близько 07:00 години, за попередньою вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи чоловічої статі, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прибув до залізничного вокзалу м. Івано-Франківськ, за адресою: АДРЕСА_4 , звідки на автомобілях невстановлених досудовим розслідуванням марок, невстановлені особи чоловічої статі, 18.10.2024 близько 14:00 години доставили ОСОБА_12 до дерев`яного моста через річку Тиса, поблизу ділянки дороги у с. Костилівка, Рахівського району (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене), звідки ОСОБА_12 у супроводі невстановленої досудовим розслідуванням особи чоловічої статі рухався пішки гірськими дорогами у напрямку державного кордону України з Румунією поблизу с. Ділове Рахівського району. 18.10.2024 під час вищевказаного маршруту руху, з метою полегшення доправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , будучи за кермом мотоцикла марки Kaya без номерних знаків, перевіз на вказаному мотоциклі гірськими дорогами, у напрямку державного кордону України з Румунією поблизу с. Ділове, ОСОБА_12 та невстановлену досудовим розслідуванням особу чоловічої статі, яка супроводжувала ОСОБА_12 , після чого останні продовжили свій рух у напрямку державного кордону, однак 19.10.2024, у зв`язку з погіршенням самопочуття, ОСОБА_12 був доставлений ОСОБА_8 на мотоциклі марки Kaya без номерних знаків, до «Садиби Йонаша». Також, 19.10.2024 близько 19:00 години, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи чоловічої статі, з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 прибули до ділянки дороги у с. Костилівка, Рахівського району (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене), де їх зустріла невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі, яка їх супроводила до ділянки дороги поблизу «Садиби Йонаша». У подальшому, з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_9 поселив ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 до «Садиби Йонаша. 19.10.2024 близько 19:20 години, невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі прибула до приміщення «Садиби Йонаша», де повідомила ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про деталі їхнього подальшого переправлення через державний кордон, та надала останнім вказівку, передати грошові кошти у сумі по 2000 євро з кожного, як грошову винагороду за їх незаконне переправлення через державний кордон України з Румунією, після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_16 передали невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статі грошові кошти по 2000 євро, загальною сумою 4000 євро. Однак, 19.10.2024 близько 19:30 години, працівниками Державної прикордонної служби України та Національної поліції України на території «Садиби Йонаша» за адресою: АДРЕСА_3 було припинено протиправні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 у подальшому затримано та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України способом, небезпечним для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 19.10.2024, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання, та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України належить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду слідчий зазначає, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Наявність ризику втечі й такий ризик є дійсним оскільки підозрюваний будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, а саме те що за вчинення даного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 9 років, враховуючи також те, що підозрюваний не має постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому, може виїхати зі свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, даний ризик належно вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою не доказування його вини. Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки свідки на час розгляду даного клопотання, судом ще не допитані. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свiдкiв) у кримінальному провадженні, слід виходити зі встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками та потерпілою, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, наявності ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Також наявний ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, даний ризик є вмотивований тим, що підозрюваний ніде не працює, підозрюється у тяжкому корисливому злочині. Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого. Крім цього, просить при розгляді клопотання також врахувати діючий на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення воєнний стан на території України, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Отже, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і наведені вище ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою. З огляду на викладене, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працює, не одруженого, не судимого, строком на 60 діб.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, просять таке задовольнити, оскільки обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене ним кримінальне правопорушення йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування чи суду, негативно впливати на свідків, що перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, також перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжувати свою злочинну діяльність. Отже, на їх думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Просять обрати щодо ОСОБА_17 запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що достатнім буде обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, адже підозрюваний наміру ухилятися від слідства та суду не має, крім того, він є військовослужбовцем, який отримав важке поранення на фронті, у нього ушкоджена нирка, що вимагає лікування, яке не може бути забезпеченим в умовах тримання під вартою. Також, звертає увагу суду, що якщо слідчий суддя все ж таки прийде до висновку про задоволення даного клопотання, то просить застосувати до підозрюваного грошову заставу в мінімальному розмірі, адже матеріальне становище підозрюваного є тяжким.

Підозрюваний ОСОБА_5 вважає, що немає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу взагалі, адже він не має наміру ухилятися від слідства та суду не має, у нього є постійне місце проживання.

Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України прокурор повинен довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000628 вбачається, що 08.10.2024 внесено відомості за ч. 3 ст. 332 КК України за повідомленням СКП Рахівського РВП про те, що громадянин ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за грошові кошти намагаються переправити громадянина "В" через державний кордон України поза пунктами пропуску на території Рахівського району.

ОСОБА_5 20.10.2024 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3. ст. 332 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_5 підозри, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 20.10.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 20.10.2024, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2024 з фототаблицями, протокол огляду від 19.10.2024, протокол затримання від 19.10.2024.

Досліджені документи свідчать про те, що дійсно могли мати місце факти вчинення незаконного переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також дають підстави для висновку щодо можливої причетності ОСОБА_5 до цих подій.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, дають підстави вважати, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має права вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри).

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є тяжким злочином, та за яке передбачено покарання - позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Зокрема, суд враховує те, що на час вчинення вказаного вище кримінального правопорушення на території України діє воєнний стан, введений та неодноразово продовжений Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, є особою раніше не судимою, наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого, корисливого злочину, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, адже не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Не виключає слідчий суддя й ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже, як зазначено у клопотанні, не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою не доказування його вини.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти недоторканості державних кордонів, причому вчинене під час дії воєнного стану на території України, пов`язаного з військовою агресією російської федерації проти України, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_5 був поранений і йому необхідне спеціальне лікування, яке не може бути забезпечене в умовах тримання під вартою, слідчий суддя зазначає, що із медичної документації про проходження лікування ОСОБА_5 дійсно слідує, що він був госпіталізований 25.07.2024 до лікувального закладу, де йому було проведено хірургічну операцію, після якої 06.08.2024 був виписаний й рекомендовано протягом 30 днів відсторонення від військової служби й фізичних навантажень та обробку ран й нагляд лікаря. Згідно з довідкою №2730 ОСОБА_5 надано відпустку для лікування після тяжкого поранення терміном 30 днів. Інших доказів необхідності продовження лікування ОСОБА_5 слідчому судді не надано. Також, немає даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я на цей час.

З огляду на викладене, взявши до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, та те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме змогу перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та те, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , хоч і належить до тяжких, проте не належить до злочинів, які б унеможливлювали визначення щодо нього застави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який має високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками в цілому для держави, оскільки сприяння незаконному перетину державного кордону громадянами та організація цих дій, з огляду на ведений в Україні воєнний стан, у зв`язку з російською федерацією війни проти України, та необхідність забезпечення встановленого порядку перетину державного кордону України й обороноздатності держави, має неабияке значення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав чи інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, також суд зважає й на те, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, нещодавно отримав важке поранення в місцях проведення бойових дій, а отже очевидно поніс витрати на лікування та реабілітацію, тому суд дійшов висновку про необхідність визначення застави у наближеному до мінімального розміру - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працює, не одруженого, не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто з 23:50 год 19.10.2024 до 23:50 год 17.12.2024.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, зокрема на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0018501.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 , та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 , у зв`язку із внесенням застави, він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 17 грудня 2024 року.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду;

3. повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 , на строк до 17 грудня 2024 року.

У разі невиконання зазначених вище обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу визначити до 17 грудня 2024 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1