Справа №716/2067/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4

представника ДУ «Центр Пробації»- ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Чернівецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 , засудженої 11.01.2024 року вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області, за ст.185 ч.4 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Чернівецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням.

В поданні ставить питання про звільнення засудженої ОСОБА_4 , від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

Представник Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_5 та засуджен ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75,76 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Засуджена ОСОБА_4 15.02.2024 року взята на облік до Чернівецького районного сектору №3 філії Державної установи "Центр пробації" у Чернівецкій області.

Відповідно до положення ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковиний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1,пункту 169.1статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1,пункту 169.1статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» 3886-IX від 18 липня 2024 року визначається, що дрібним викрадення чужого майна шляхом крадіжки вважається в тому випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, станом на 1 січня 2024 року, один неоподаткований мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становить 1514 гривень.

Станом на 1 січня 2023 року, один неоподаткованиймінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становив 1342 гривні.

Аналіз вказаних вище норм законодавства свідчить про те, що кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто, станом на жовтень 2023 року, 2684 гривні.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 року, ОСОБА_4 05.10.2023 викрала майно на суму 739,43 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (2102 грн.).

Таким чином, на засуджену ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке вона була засуджена.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Заставнівський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1