н/п 1-кп/953/572/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001373 від 15.06.2023 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , застосовано захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.09.2024,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходяться вищезазначена справа.

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 16.09.2024 призначив відкрите підготовче судове засідання на 18.09.2024 о 14:15 год.

В судове засідання захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 не з`явився, проте 17.09.2024 подав через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до суду клопотання (зареєстровано в Київському районному суді м. Харкова 18.09.2024 №50719), відповідно до якого просив підготовче судове засідання, призначене на 18.09.2024 року на 14:15 год. за обвинуваченням ОСОБА_3 відкласти на іншу дату; водночас, враховуючи, що відносно ОСОБА_3 закінчується строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив призначити іншого захисника на окрему процесуальну дію на 18.09.2024 року для вирішення питання щодо продовження або зміни запобіжного заходу. Сторона захисту клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку дії запобіжного заходу отримала, проти клопотання заперечує у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання захисника в частині відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з неявкою захисника; в іншій частині, щодо призначення іншого захисника на окрему процесуальну дію на 18.09.2024 року для вирішення питання щодо продовження або зміни запобіжного заходу - заперечив, та просив розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі захисника ОСОБА_5 та будь-якого іншого захисника (про що було подано письмову заяву).

Потерпілі в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи позицію сторони обвинувачення та захисту, в зв`язку із неявкою в судове засідання захисника та потерпілих, суд вважає за необхідним відкласти підготовче судове засідання.

Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів з можливістю внесення застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Клопотання обвинувачений ОСОБА_3 отримав, та ознайомлений, про що свідчить його підпис на клопотанні.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що під час проведення досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри. На теперішній час є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 не зникли, підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду на тій підставі, шо ОСОБА_3 інкримінується вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції закону, який був чинним до 11.08.2023), за вчинення який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела прибутку. Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, прокурор вважає доцільним продовжити запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив не призначати іншого захисника на окрему процесуальну дію на 18.09.2024 року для вирішення питання щодо продовження або зміни запобіжного заходу, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати без участі захисника ОСОБА_5 та будь-якого іншого захисника, пояснив, що права та обов`язки передбачені КПК розуміє та усвідомлює наслідки розгляду клопотання без участі захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність та недоведеність прокурором зазначених в клопотанні ризиків, зазначив, що попередні судимості погашені в установленому законом порядку, до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він належним чином виконував процесуальні обов`язки, постійно з`являвся до слідчого, введення на території України воєнного стану унеможливлює переховування від суду. Крім того, він має міцні соціальні зв`язки - цивільну дружину, сина. Просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Інших клопотань не заявлено.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11.10.2023 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 днів до 29.11.2023 включно з визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 28.11.2023 відносно ОСОБА_3 продовжений строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 26.01.2024 з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень. Судом неодноразово продовжувався строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , останній раз на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 26.07.2024 на строк 60 днів до 23.09.2024 з визначенням розміру застави у розмірі у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 23.09.2024. Призначити судовий розгляд до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою не є можливим.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за ч.3 ст.190 КК України (в редакції закону, який діяв на час вчинення кримінальних правопорушень), ту обставину, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення вказаних кримінальних правопорушень під час дії воєнного стану, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, суд погоджується з доводами прокурора, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. При цьому, суд враховує, що обвинувачений не працює, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, наявність батьків та неповнолітньої дитини не свідчить про наявність таких соціальних зв`язків на території України та зв`язків з державою, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні від органів досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що він з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою. Відтак відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, його майнового та сімейного стану, молодого віку, ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також терміну перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840,00 грн. (3 028 х 30) та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Щодо заперечень обвинуваченого, суд враховує їх, однак вважає, що наявні та доведені ризики у кримінальному провадженні виправдовують ступень втручання в права обвинуваченого, які пов`язанні з обмеженням його свободи і це відповідає меті кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 197, 199, 314 -317КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів до 16.11.2024.

Визначити розмір застави у розмірі 30 (тритдцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок, 00) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674).

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем до сплину терміну тримання під вартою обвинуваченого.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання під вартою встановити до 16.11.2024.

Відкласти підготовче судове засідання у справі на 15.10.2024 о 11-00 год.

Викликати в судове засідання учасників кримінального провадження, зазначених в обвинувальному акті.

Повний текст ухвали виготовлений 18.09.2024.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1