Справа № 697/1659/24
Провадження № 1-кп/697/213/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канева кримінальне провадження № 4 2024 25 від 20.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Канева, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого вантажником на ТОВ «Віджи Продакшн», не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який продовжено Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 з 14.05.2024 строком на 90 діб, однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, 16.06.2024 близько 18 год 00 хв., більш точного часу встановити не представилося можливим, перебуваючи на асфальтній дорозі по АДРЕСА_3 , побачивши на вказаній вулиці потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час повертався із продуктового магазину на власному велосипеді марки «Україна» в напрямку свого місця проживання, усвідомлюючи те, що викрадення майна буде вчинене в присутності власника та інших осіб, які в цей час знаходилися неподалік, діючи умисно, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, дочекавшись, поки потерпілий зрівнявся з ним на дорозі, наніс один удар ногою в переднє колесо його велосипеду, внаслідок чого потерпілий впав зі свого велосипеду на узбіччя дороги, а ОСОБА_4 відкрито заволодів його велосипедом марки «Україна», вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № CE-19/124-24/9609-TB від 27.06.2024 833грн. 33 коп., після чого покотив даний велосипед по дорозі у невідомому напрямку та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, і таким чином відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав йому майнової шкоди на суму 833 грн. 33 коп..

Позиція обвинуваченого та потерпілого

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, має з обвинуваченим приятельські відносини, також просив призначити покарання ОСОБА_4 не пов`язане з позбавленням волі.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно, в умовах воєнного стану та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, та з`ясувавши думку потерпілого щодо міри покарання, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєного стану.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого, молодий вік обвинуваченого та критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжкими злочином, дані про особу винного, а саме його молодий вік, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, усвідомлює протиправність своєї поведінки, критично ставиться до вчиненого правопорушення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичне ставлення до вчиненого злочину, позиція потерпілого, щодо міри покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, його молодий вік, вказані пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичне ставлення до вчиненого злочину, добровільне відшкодування шкоди, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин та тяжких наслідків, беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 ККУ нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Окрім цього, враховуючи обставини даного кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, особливості і обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, його позитивну процесуальну поведінку, який в ході досудового розслідування та судового розгляду належним чином виконував свої обов`язки, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав, має постійне місце проживання, працює, його негативне ставлення до своїх дій, щире прагнення довести свою гідність та користь суспільству і бажання виправитися, дає суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому суд, застосувавши положення ст. ст. 75, 76 КК України, звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Така ж правова позиція висловлена у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.07.2024 (справа №753/16113/22, провадження №51-7063км23).

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та вартістю викраденого майна та особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді нічного домашнього арешту зміні не підлягає до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз.

Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

З цих підстав, керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання, на підставі ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили залишити у вигляді нічного домашнього арешту, а після чого скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-24/9609-ТВ від 27.06.2024 на суму 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп..

Речові докази: велосипед марки «Україна» - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1