Провадження № 1-кс/161/3913/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 05 серпня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осова Сарненського району Рівненської області, громадянина України, українця, військовослужбовця (ВЧ НОМЕР_1 ) у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

В клопотанні зазначено, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово безперервно продовжено та який діє по даний час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13т, ОСОБА_6 мобілізовано до Збройних Сил України, який на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2023 №119 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрілець-санітар піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_6 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Досудовим розслідування встановлено: 19 червня 2024 року, близько 10 год 00 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою протиправного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка міжкімнатних дверей незаконно проник у житло, звідки таємно викрав телевізор марки «LG Electronics», моделі «32 LB 563U», серійний номер якого «507RARP1B350» із кабелем живлення до нього, чорного кольору, на кінці якого наявне маркування «I SHENG © IS-039B, 2.5A 250V~Q97221, KTL НОМЕР_2 », чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 566 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05 серпня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: Протоколом огляду місця події від 19.06.2024; Протоколом огляду місця події від 21.06.2024; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , від 20.06.2024; Протокол допиту свідка ОСОБА_8 , від 20.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 20.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , від 20.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 25.06.2024; Протоколом додаткового допиту ОСОБА_10 , від 26.06.2024; Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.06.2024; Висновком судової товарознавчої експертизи від 25.06.2024 № СЕ-19/103-24/8221-ТВ; Висновком судової дактилоскопічної експертизи від 25.06.2024 № СЕ-19/103-24/8229-ТВ; Висновком судової трасологічної експертизи від 26.06.2024 № СЕ-19/103-24/8214-ТВ.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та вчиняти інші кримінальні правопорушення у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року у справі № 532/931/24, що набрало законної сили 15.06.2024, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та у відповідності до ст. 75 КК України його звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на два роки. Разом з тим, на даному етапі досудового розслідування встановлено вагомі докази про травня вчинення ОСОБА_6 умисного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому останній може мати намір переховуватись від слідства та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності. Також слід вказати, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, офіційного не працевлаштований, що за своєю сукупністю свідчить про те, що у нього немає жодних стримуючих факторів.

В обґрунтованість ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слід вказати, що вільно проводячи дозвілля, підозрюваний буде мати реальну можливість впливати на потерпілих та свідків як то підкупом, погрозами чи вмовлянням з метою змінити їх показання чи змусити відмовитись надавати органу досудового розслідування та суду такі показання, оскільки показання потерпілих та свідків мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини.

В обґрунтування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини і будучи судимим 15 травня 2024 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що набрав законної сили 15 червня 2024 року, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком два роки, вчинив новий умисний тяжкий злочин, а тому це свідчить, що останній зможе вчинити нові правопорушення.

На даний час виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 адже саме цей запобіжний захід здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку під час розслідування й уникнення негативних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене підстав та доцільності в застосуванні відносно останнього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та належної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за нього поручитись. Домашній арешт не може бути застосовано, так як у зв`язку із значною територіальною віддаленістю місця проживання підозрюваного, останній не зможе з`являтись до органу досудового розслідування на першу вимогу, що негативно впливатиме на проведення досудового розслідування у визначені КПК України строки досудового розслідування, отож наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваним не будуть виконуватись покладені на нього обов`язки, однак може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, на підставі ст. 182 КПК України до підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину може бути застосована застава у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з цим, враховуючи обставини вчинення злочину, орган досудового розслідування вважає, що застава в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на рівні з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність вказаних в клопотанні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний на даний час може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінального правопорушення, а також з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, на підставі вищевикладеного, тому слідчий просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування № 0002094 від 20 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено: 19 червня 2024 року, близько 10 год 00 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою протиправного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка міжкімнатних дверей незаконно проник у житло, звідки таємно викрав телевізор марки «LG Electronics», моделі «32 LB 563U», серійний номер якого «507RARP1B350» із кабелем живлення до нього, чорного кольору, на кінці якого наявне маркування «I SHENG © IS-039B, 2.5A 250V~Q97221, KTL SU04015-2002», чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 566 гривень 67 копійок.

05 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є військовослужбовцем (ВЧ НОМЕР_1 ) у військовому званні «солдат». Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань, тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , відмовити

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто з 05.08.2024 року до 05.10.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон;

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 05.10.2024 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 серпня 2024 року о 09-20 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1