Справа № 344/5730/24
Провадження № 11-кп/4808/294/24
Категорія ч.2 ст.389 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000252 за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік, із застосуванням, відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року та призначено обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 32 дні.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, 23.02.2023 ОСОБА_9 засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу п`ятсот неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 8500 гривень.

25.10.2023 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області замінено призначене вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року покарання у виді 240 годин громадських робіт.

28.11.2023 року ОСОБА_9 з`явився до Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено умови відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що засуджений власноручно підписався.

Таким чином, ОСОБА_9 , зобов`язався відпрацювати 240 годин громадських робіт у повному обсязі.

29.11.2023 року засудженому видано направлення в КП «Міська ритуальна служба» для відбування призначеного покарання під підпис.

Однак, ОСОБА_9 , незважаючи на попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та зобов`язання відбувати вказане покарання, не маючи наміру виконувати громадські роботи, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин продовжував ухилятися від відбування покарання та не виконував покладені на нього обов`язки у встановлені дні та час для відбування громадських робіт.

Згідно відповідей, отриманих на запити з медичних установ м. Івано-Франківська та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», засуджений ОСОБА_9 в період відпрацювання громадських робіт в місцях позбавлення волі не перебував та за медичною допомогою не звертався. Листки непрацездатності засудженому ОСОБА_9 , не видавались та про причину відсутності можливості відпрацювання громадських робіт в КП «Міська ритуальна служба» останній не повідомляв.

Станом на 25.03.2024 з призначених 240 годин громадських робіт ОСОБА_9 відпрацював 128 години.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі прокурор Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_8 просить вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2024 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що ст. 72 КК України чітко визначає правила переведення менш суворого покарання в більш суворий, які діють виключно щодо переведення менш суворих покарань в позбавлення волі, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешт, проте ніяк не переведення одного виду менш суворого покарання в інший. Таким чином, суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із врахуванням правил складання покарань, передбачених ч.1 ст.72 КК України, повинен був замінити невідбуте покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком на покарання у виді обмеження волі та призначити остаточне покарання шляхом повного чи часткового складання покарань.

В суді апеляційної інстанції прокурор частково підтримав вимоги апеляційної скарги та просив вирок щодо ОСОБА_9 змінити в частині застосування ч. 1 ст. 71 КК України та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 14 днів. Посилався на те, що судом першої інстанції неправильно визначено невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду та помилково призначено покарання, яке перевищує розмір покарання, яке можливо призначити обвинуваченому при застосуванні вимог ч.1 ст.71КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду провадження, про поважні причини неприбуття не повідомили, заяв про розгляд провадження за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України та приймаючи до уваги, що прокурор просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому покарання, яке покращує його становище, колегія суддів вважала можливим проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 389 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України , а тому, відповідно до ч. 1 ст. 394, ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурор не вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває, а також обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Відтак, призначення судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік в повній мірі відповідає обставинам вчинення кримінального проступку, даним про особу обвинуваченого, відноситься до дискреційних повноважень суду та не суперечить вимогам закону.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України після винесення попереднього вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року та у період невідбутої частини покарання за ним, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, з урахуванням вимог ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року ОСОБА_9 було засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2023 року замінено несплачену суму штрафу, призначену вироком, на 240 годин громадських робіт, з яких 112 годин обвинувачений не відпрацював.

Відповідно до визначеного в ст. 72 КК України співвідношення одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт. Отже, 112 годинам громадських робіт відповідають 14 пробаційних днів.

Однак, при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання, суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався, та, всупереч вимогам ст.ст. 71, 72 КК України, призначив обвинуваченому покарання, яке перевищує межі покарання, які може бути призначено за сукупністю вироків, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до вимог п.4 ч. 1ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити в частині застосування ч. 1 ст. 71 КК України та призначення остаточного покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині застосування ч. 1 ст. 71 КК України та призначення остаточного покарання.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5