Справа № 513/755/24
Провадження № 1-кп/513/138/24
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження №0000039 від 14 червня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Фараонівка Саратського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 14 червня 2024 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклої сварки з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що його дії спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, нанесла хаотично 5-6 ударів дерев`яною палкою по різним частинам тіла, а саме в область лівого передпліччя, ліктьового суглобу, вісочної частини обличчя зліва, черева та область лівої ноги.

Продовжуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 нанесла ще один удар лівою рукою в область обличчя з права потерпілому ОСОБА_5 .

У результаті своїх умисних, неправомірних дій, ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: садна лобової ділянки зліва; синця правої щічної ділянки; синця та садна задньої поверхні середньої третини лівого передпліччя; синця передньої черевної стінки справа; синця верхньо-зовнішнього квадранта правої сідниці. Вказані тілесні ушкодження як у сукупності, так і поодинці, не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнала, дала показання у відповідності з встановленими обставинами, погодилася з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх. Суду пояснила, що дійсно 14 червня 2024 року у ході раптово виниклої сварки з колишнім чоловіком ОСОБА_5 нанесли йому удари, не менше трьох, у хаотичному порядку.

Допитаний в судовому засіданні 04 вересня 2024 року потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 14 червня 2024 року перебував на вулиці та пив каву. ОСОБА_4 вибігла з криками щодо того, щоб він відвіз її, оскільки вона забула гаманець у таксі, вдарила по машині. Потім вона взяла палицю та хотіла бити по машині, він захищав автомобіль. Удари прийшлися по нозі, спині, тулубу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, зміст цих обставин вказаними особами розуміється правильно, сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції у суду немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілого, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з ч.3 ст.349 та ст.351 КПК України.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази по справі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини кримінального провадження та розмір матеріальних збитків ніким не оспорювався.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд «поза розумним сумнівом» переконався, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному проступку, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених ним санкцій, виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, згідно зі ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, раніше не судима, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинувачену ОСОБА_4 та запобігти її злочинній діяльності можливо без її ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винної.

ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому підстави для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 349, 369-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженій.

Суддя ОСОБА_1