Справа № 405/3590/24
провадження № 1-кс/405/3084/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, громадянина України, який працює слюсарем в ТОВ «Агрофірма «П`ятихатська», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 19.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000571,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, окрім цього додав, що до клопотання додані висновки експертів, тому є підстави вважати, що він може впливати на експертів; також ОСОБА_5 спочатку надавав одні показання, через деякий час почав їх змінювати, зокрема, щодо швидкості автомобіля та його напрямку; досудове розслідування тривало 5 місяців через складність кримінального провадження, проведення слідчих дій та тривалості проведення призначених експертиз; внаслідок недотримання ПДР настали невідворотні наслідки; в порядку ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом були отримані відомості від підозрюваного, на їх підставі був проведений слідчий експеримент, що не передбачено КПК України; підозрюваний приймав участь під час проведення слідчого експерименту, під час першочергового опитування казав, що бачив автомобіль потерпілих, а після опитування захисником вказав, що не бачив автомобіль потерпілих що підтверджує ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України; щодо того, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, то експертом встановлено, що потерпілий не мав технічної можливості уникнути ДТП внаслідок порушення ПДР підозрюваним;

Слідчий підтримала пояснення прокурора та додала, що підозрюваному відомо про осіб, які допитувались після дорожньо-транспортної пригоди, які в свою чергу є мешканцями населеного пункту в якому проживає ОСОБА_5 ; за 5 місяців досудового розслідування підозрюваний не цікавився, хто є потерпілими; отримавши експертне дослідження сторони захисту, підозрюваний відчув себе невинуватим, змінив свої показання, що свідчить про ризик перешкоджання кримінальному провадженню; підозрюваний має бронювання та може переткнути державний кордон; підозрюваний не позбавлений права керування транспортними засобами та порушив елементарні правила дорожнього руху; свою вину підозрюваний визнав лише в судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але його ставлення до ДТП було іншим.

Захисник ОСОБА_6 заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що ризики щодо вчинення заявлених слідчим та прокурором протиправних дій є недоведеними; експертні дослідження проведені на поясненнях підозрюваного; ДТП сталась 19.05.2024, а повідомлено про підозру 25.10.2024, через 5 місяців, весь цей час підозрюваний прибував до слідчого; в день повідомлення ОСОБА_15 знав, що вона буде йому повідомлена, та з`явився до слідчого сам, а тому, ризик переховування не доведений; не вручено жодного протоколу допиту свідків, протокол огляду місця події наданий не в повному обсязі; надані частково висновки експертів, а в деяких не надано висновки у повному обсязі; потерпілих підозрюваний побачив перший раз у цьому судовому засіданні; жодного разу підозрюваний не перешкоджав досудовому розслідуванню, надав свідчення; підозрюваному не відомі дані свідків, прокурорів, потерпілих, він знає лише їх прізвища; після укладення договору з підозрюваним, ним, як адвокатом, було проведено опитування підозрюваного, за цими показаннями було проведено експертне дослідження, яке викладено у висновку, відповідно до якого не виявлено порушень ПДР підозрюваним. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу просив врахувати, що підозрюваний одружений, має на утриманні шістьох дітей, постійне місце проживання та роботи, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. За наведених обставин просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який, а саме домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 підтримав пояснення, які надав захисник ОСОБА_6 , та додав, що захисниками проведено вимірювання на місці дорожньо-транспортної пригоди, які були покладені в основу експертного дослідження, його підзахисний з`являється до слідчого та суду на кожний виклик.

Підозрюваний підтримав позицію захисників та додав, що вину у вчиненні злочину, який ставиться йому в провину, він визнав, підтримав пояснення, які були надані захисниками, додав, що ухилятись не буде, має бронювання за місцем роботи, вибачається перед потерпілими.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання слідчого та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; підозрюваний вперше вибачився за скоєне лише в судовому засіданні.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованим, а ризики підтвердженими; слідчий експеримент був наданий на розгляд експертам при проведенні експертизи; винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується доданими до клопотання матеріалами; після залучення захисників підозрюваний почав давати інші показання; експерт, який проводив експертизу, яка була ініційована захисниками не попереджений про кримінальну відповідальність; за весь час досудового розслідування ОСОБА_5 з потерпілими не зв`язувався, шкоди не відшкодовував.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що вибачився перед потерпілими тільки у судовому засіданні, до цього часу не було ніяких спроб вибачитись, підтримав клопотання слідчого.

Представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 пояснив, що сама обставина дорожньо-транспортної пригоди є очевидною для того, щоб об`єктивний спостерігач міг висловити причетність ОСОБА_5 до злочину, який ставиться йому в провину; проведена стороною захисту експерта не заслуговує на увагу, оскільки експерту надана спотворена інформація та вихідні дані; в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули двоє молодих чоловіків, у яких також є діти.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення захисників, з якими погодився підозрюваний, думку потерпілих та їх представників, прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 19.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000571 за ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

25.10.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , відповідно до якої, 19.05.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував технічно-справним вантажним автомобілем Камаз-55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ТОВ «Агрофірма П`ятихатська», та під час виконання трудових обов`язків здійснював рух по ґрунтовій дорозі за межами населеного пункту з боку с. Володимирівка у напрямку с. Мар`янівка, що на території Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Продовжуючи рух далі, водій ОСОБА_5 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…. і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

У подальшому, близько о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_5 рухаючись у зазначеному напрямку, наближаючись до нерівнозначного перехрестя головної дороги Т-04-07 П`ятихатки - Кривий Ріг та другорядної дороги сполученням с. Володимирівка с. Мар`янівка, зупинившись в межах перехрестя та маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити їдучий зліва-направо транспортний засіб, який наближався до даного перехрещення проїзних частин, нехтуючи елементарними вимогами п.п. 10.1, 16.11 ПДР (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), розпочав рух прямо, не надавши перевагу у русі автомобілю «Volkswagen Passat Variant», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР, водій ОСОБА_5 діючи самовпевнено, усвідомлював протиправність свого діяння та передбачав можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, свідомо допустив виїзд на головну дорогу, де на відстані 4,3 м до правого краю дороги та 3050 м до населеного пункту с. Ганнівка, допустив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Passat Variant», який здійснював рух з боку м. Жовті Води, під керуванням ОСОБА_16 .

Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої військовослужбовці Збройних Сил України військової частини НОМЕР_3 :

водій ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 222 від 05.07.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на лобі, великого садна на лобі та правій половині обличчя, внутрішньочерепну травму у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки мозку, садна на передній поверхні грудної клітки, перелому грудного відділу хребта поміж 5-6 ребрами, перелому груднини на рівні 3-4 ребер, забою легень, розриву колосерцевої сорочки розрив серця по задній поверхні на рівні правого передсердя, значного крововиливу в плевральній порожнині зліва 1 л справа 800 мл, множинні переломи ребер більше зліва, садна на гомілках, кистях, забійної рани на рівні правого колінного суглоба з внутрішньої поверхні з пошкодженнями зв`язок.

Смерть ОСОБА_16 настала від геморагічного шоку (гострої крововтрати) на фоні травматичного шоку, обумовленого сукупністю вищевказаних тілесних пошкоджень, причому видатну роль зіграло - розрив серця, перелом хребта та перелом ребер.

Таким чином, поміж смертю та травмою мається прямий причинний зв`язок. Пасажир ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 223 від 04.07.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна в правій вилично-скроневій ділянці, внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку з подальшим набряком головного мозку, садна в нижньому відділі живота, на нижніх кінцівках по передній поверхні, садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу задньо-внутрішній поверхні правого плеча, закритого осколкового перелому правої плечової кістки, перелому 2,3.4 ребер зліва по навколо грудинній лінії, забою легень. Смерть ОСОБА_17 настала від крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки мозку, таким чином між травмою та смертю мається прямий причинний зв`язок.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2024, протоколи огляду місця події від 20.05.2024 та 21.05.2024; протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2024, висновок експерта від 05.07.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи №222, висновок експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 19.06.2024 №СЕ-19/112-24/7236-ІТ, від 27.06.2024 №СЕ-19/112-24/7535-ІТ, від 01.07.2024 №СЕ-19/112-24/7249-ІТ, від 21.05.2024 №1216/24-53, висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №24-3936 від 01.10.2024, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Наданий стороною захисту висновок експертного дослідження від 26.07.2024 № ЕД-19/113-24/4161-ІТ, проведений завідувачем сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Луганського НДЕКЦ МВС ОСОБА_18 , на договірній основі, не спростовують версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Так, вказаний ризик є наявним протягом усього розгляду кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження по суті до винесення судом кінцевого рішення, однак, прогнозованість такої поведінки з боку підозрюваного слід оцінювати з урахуванням індивідуальності особи підозрюваного та обставин кримінального провадження, в даному випадку це те, що: підозрюваний має постійне місце роботи, проживання, одружений, має на утриманні шістьох дітей, строк проведення досудового розслідування, під час якого фактів ухилення від слідства та суду не встановлено. Тобто, вірогідність переховування підозрюваного від слідства та суду, враховуючи наведені обставини, слідчий суддя відносить до середнього.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від їх давання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення ризиків перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки встановлення таких ризиків передбачає таку ймовірність у перспективі за факторами небезпеки із врахуванням інших обставин та особи підозрюваного. Проте, матеріали клопотання не містять інших доказів, окрім зазначених, які б могли переконати слідчого суддю в існуванні обставин, що вказували б на реальність зазначеного ризику на даному етапі кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею зауважується, що зміна показань, відмова від давання показань, не визнання вини у вчиненні злочину, не може свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки це суперечить праву не свідчити проти себе та презумпції невинуватості. (рішення у справі «Луценко проти України» (Lutsenko v. Ukraine), заява № 6492/11, пункт 72, від 03 липня 2012 року), що також закріплено в ст.ст. 62-63 Конституції України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на п`яти до десяти років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 проживає зі співмешканкою, має на утриманні шістьох малолітніх та неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи та проживання, що свідчить про його міцний соціальний стан, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався да доказів цього не надано, позитивно характеризується за місцем проживання, відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, які ставляться йому в провину.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З приводу висновку експертного дослідження, який наданий стороною захисту, слідчий суддя зазначає, що зазначений висновок не відповідає вимогам ст. 102 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Як встановлено, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який спричинив загибель двох людей.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який спричинив загибель двох людей, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на потерпілих, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого злочину, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 52 дні, тобто з 04.11.2024 по 25.12.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захисникам негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_19