КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5937/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року, -

за участю:

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2024 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25.07.2024 року та накладено арешт на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та користування.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2024 року та постановити нову ухвалу, якою передати ОСОБА_7 автомобіль на відповідальне зберігання із забороною відчуження та з правом користування.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при накладенні арешту судом не враховано важливі обставини, про які наголошували у судовому засіданні, а саме: авто було тимчасово надано сину власника власна - ОСОБА_12 для вирішення його особистих справ але фактично автомобілем щоденно користується власник вказаного авто, разом з тим, вказане авто є єдиним сімейним транспортом пересування для апелянта та її чоловіка пенсіонера, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером за віком і має загальне захворювання - правосторонній парапарез та обширний ішемічний інсульт головного мозку.

Вказує, що зберігання автомобіля на вуличному майданчику тривалий час призведе до його пошкодження, крім того за такий період перебування на штраф майданчику у автомобіля розрядиться акумулятор, що призведе до додаткового клопоту.

В доповненнях до апеляційної скарги представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 наголошує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та не з`ясував всіх обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, з внесеними доповненнями до неї, та просили їх задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002633 від 25.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення від ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що невстановлена особа чоловічої статі вчинила дії сексуального характеру відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитана в якості неповнолітньої потерпілої ОСОБА_15 показала, що до вчинення сексуальних дій що неї причетний ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який користується автомобілем марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , фіолетового кольору, на якому останній привозив неповнолітню потерпілу до місця вчинення кримінального правопорушення.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору, належить ОСОБА_7 , але фактично користується ОСОБА_12 .

В ході досудового розслідування було зазначено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який користується автомобілем марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

25.07.2024 року старшим слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_16 у період часу з 19 год. 16 хв. по 19 год. 58 хв. 25.07.2024 було проведено невідкладний обшук автомобіля марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору, за участі підозрюваного ОСОБА_12 , захисника та двох понятих, за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено:

- змив з зовнішньої ручки передніх пасажирських дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU -2241210;

- змив з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU -2241206;

- змив з внутрішньої ручки задніх правих дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU- 2241204;

- змив з зовнішньої ручки задніх правих дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU - 2241208;

- змив з зовнішньої ручки задніх лівих дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU- 224109;

- змив з внутрішньої ручки задніх лівих дверей, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів №NPU - 2241205;

- змив з передньої панелі перед переднім пасажирським сидінням, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU -2241207;

- мікронашарування на клейку стрічку з переднього пасажирського сидіння, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU - 2241203;

- мікронашарування на клейку стрічку з заднього пасажирського сидіння справа, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU - 2241201;

- мікронашарування на клейку стрічку з заднього пасажирського сидіння зліва, який було упаковано до паперового конверту, опечатаного стрічкою для опечатування речових доказів № NPU - 2241202;

- автомобіль марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем.

25.07.2024 року постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 , вилучені предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

30.07.2024 року (клопотання датоване 26.07.2024 року) слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25.07.2024 року, а саме на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2024 року вищевказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та користування.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується частково з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вищевказане майно в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що автомобіль, на який слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт в даному кримінальному проваджені відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Разом з тим, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в частині встановлення заборони користування автомобілем марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, який належить ОСОБА_7 , оскільки така заборона або обмеження може бути застосована, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таких даних ні клопотання слідчого, ні оскаржуване судове рішення не містять, як і не обґрунтовано можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі незастосування такого заходу.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту із забороною розпорядження будь-яким особам будь-яким способом та без заборони користування вказаним транспортним засобом, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , з внесеними адвокатом ОСОБА_8 доповненнями до неї, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25.07.2024 року та накладено арешт на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та користування, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25.07.2024 року, а саме на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та користування, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25.07.2024 року, а саме на автомобіль марки «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , фіолетового кольору з ключем, із забороною розпорядження та без заборони права користування вказаним автомобілем.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_______________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4