У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

встановив:

30.07.2024 до слідчого судді з вищевказаним клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_3 , в інтересах власника майна ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.02.2024 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000798 від 04.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 та яке належить останньому

Адвокат зауважує на те що, задовольняючи клопотання прокурора, та накладаючи арешт на вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 майно, яке на праві власності належать останньому, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором нібито доведена необхідність такого арешту, з огляду на те, що такий арешт є необхідним з метою збереження речових доказів.

Однак на даний час, зі спливом значного часу у кримінальному провадженні відсутні будь-які дані, які давали б підстави вважати що арештовані речі та грошові кошти зберігають на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом або є майном підозрюваного і може підпасти під конфіскацію майна, як вид покарання.

Також після спливу п`яти місяців, як арештоване майно було вилучене, власник майна ОСОБА_4 не підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення та не має взагалі ніякого процесуального статусу.

Вилучені речі та грошові кошти належать ОСОБА_4 та його товаришу ОСОБА_5 (один з вилучених телефонів), який разом з ним проживає, та ніякого відношення до будь-яких кримінальних проваджень вилучені грошові кошти та речі не мають. Грошові кошти є особистими заощадженнями ОСОБА_4 ..

На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитані як свідки, та надали чіткі та послідовні пояснення з приводу відомих їм обставин, з яких вбачається, що будь-якого відношення до даного кримінального провадження ні останні, ні вилучене майно не має. (копії допитів додаються).

ОСОБА_4 просить скасувати арешт тільки на майно, вилучення якого суттєво позначилось на його законних інтересах, а саме :

ноутбук марки «Acer» моделі «Ех2519» який упаковано до спец пакету PSP3061393;

мобільний телефон «IPHONE 14 PRO», який було упаковано у спец пакет WAR1049944.

мобільний телефон «IPHONE 14 PRO», який було упаковано у спец пакет PSP1519616;

системний блок чорного кольору на якому на фронтальній частині наявний запис «logic power»

ноутбук марки «Packbord bell» із зарядним пристроєм, який упаковано у спец пакет WAR1756830.

грошові кошти в загальній сумі 97550 гривень (дев`яносто сім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).

Адже дані речі та грошові кошти є його особистим майном, яке він використовує в повсякденному житті та роботі, а накладення безпідставного арешту на дане майно протягом п`яти місяців є неспіврозмірним обмеженням прав ОСОБА_4 та не відповідає завданням кримінального провадження.

В судове засідання власник майна та його адвокат не з`явилися, подали клопотання про розгляд скасування арешту без їх участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо скасування арешту заперечує, посилаючись на те що в ході досудового розслідування виникла необхідність проведення комп`ютерно-технічних експертиз в порядку ст. 246 КПК України, із залученням експертів у галузі комп`ютерної техніки. Дана необхідність полягає в тому, щоб орган досудового розслідування мав змогу в повній мірі дослідити вказану електро-обчислювальну техніку та збережену інформацію на ній.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.02.2024 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000798 від 04.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 та яке належить останньому.

Зазначено, що метою накладення арешту є збереження вказаного як речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Відповідно до абзац. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розглядуваному клопотанні як на підставу для скасування арешту майна власник майна посилається на те, що стороною обвинувачення не надано жодного підтвердження того, щовідсутні будь-які дані, які давали б підстави вважати що арештовані речі та грошові кошти зберігають на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом або є майном підозрюваного і може підпасти під конфіскацію майна, як вид покарання.

Таким чином, матеріали, досліджені при розгляді клопотання заявника, свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті. При цьому обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, не надано, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а також ще є необхідність проведення комп`ютерно-технічних експертиз, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, керуючись ст.ст. 169, 174, 376, 447, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1