ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.08.2024 р., постановлену в кримінальному провадженні №0003190,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання начальника відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борівці Чернівецького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Патріот 777» трактористом, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 23.50 год. 13 жовтня 2024 року, без визначення розміру застави.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вказував, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчим суддею невірно надано оцінку про оголошення підозри саме за ч. 1 ст. 115 КК України. Наявність підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сам по собі така підозра не може бути виправданням утримання під вартою.

ЄУНСС 716/1818/24 НП 11сс/822/266/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9 .

Зазначав, що обставин, які б вказували на неможливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ні в клопотанні сторони обвинувачення, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено та в судовому засіданні не доведено.

Так, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду нівелюються поведінкою ОСОБА_8 , який самостійно здався працівникам поліції, наявність міцних соціальних зв`язків, що полягають в утриманні двох малолітніх дітей, наявності постійного місця роботи та проживання.

Ризик впливати на потерпілих осіб, свідків та зашкодити встановленню істини у справі, на думку апелянта, спростовуються тим, що вже проведені першочергові слідчі (розшукові) дії, сторона обвинувачення задокументувала обставини злочину та їх наслідки, встановлено та вилучено знаряддя злочину, призначені необхідні експертизи. Вважає, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вправі встановити певні обов`язки підозрюваному, в тому числі і не спілкуватися з потерпілими, свідками у цьому проваджені.

Вказував, що визначення розміру застави в даній категорії справ являється правом слідчого судді, а не обов`язком, однак, в оскаржуваній ухвалі не зазначено чому запобіжний захід як альтернативний, не застосовується в даному випадку.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалена з порушення кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог адвоката, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

З клопотання слідчого та судових матеріалів провадження вбачається, що 15.08.2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0003190 про те, що 15.08.2024 року, о 18:56 годині по АДРЕСА_2 в ході конфлікту на ґрунті ревнощів ОСОБА_8 наніс рідному брату ОСОБА_10 шість ударів ножем в область грудної клітини та лівої руки, внаслідок чого ОСОБА_10 помер на місці.

15.08.2024 року, о 23:50 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

З протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається причетність ОСОБА_13 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що призвели до смерті останнього.

16.08.2024 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Надані стороною обвинувачення докази на даний час є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу.

З даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що він раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, які після розлучення проживають разом з дружиною, має постійне місце роботи та постійне місце проживання, за місцем проживання роботи характеризується позитивно.

Врахувавши дані про особу підозрюваного, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість інкримінованого йому злочину, обґрунтованість доказів щодо пред`явленої підозри, покарання, яке може бути призначено йому в разі засудження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може впливати на свідків, потерпілих осіб, які до теперішнього часу не визначені, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, особи загиблого, який є рідним братом підозрюваного, потерпілі мають бути визначені з числа близьких родичів, які є членами родини підозрюваного, або вдатися до перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини та врахувавши вимоги КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно не визначив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу немає.

А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя