Справа № 127/3273/16-к
Провадження №11-кп/801/1120/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_9 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року у клопотанні захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.11.2024 включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0007860 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 року та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що клопотання прокурора містить лише формальне посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, будь-яких обставин на підтвердження вказаних ризиків клопотання прокурора не містить.

Сторона захисту вважає, що тяжкість покарання, передбаченого за інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, не може бути підставою для тримання його під вартою, що в повній мірі узгоджується з встановленою практикою ЄСПЛ.

Судом при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших (альтернативних ) запобіжних заходів ,в порушення вимог ч.1 ст.183 КПК України.

При розгляді клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для постановлення законного, обгрунтованого, справедливого судового рішення, що згідно положень ст. 409, ст. 410 КПК України тягне за собою скасування такого рішення.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Жодний ризик в клопотанні прокурора необгрунтований та недоведений.

Суд першої інстанції належним чином не розглядав можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки посилається в своїх ухвалах лише на тяжкість покарання та перераховує стандартні підстави, які не підтверджені жодними доказами.

Обвинувачений вказує на те, що недотримання вимог КПК України під час розгляду клопотання прокурора призвело до порушення ст.370 КПК України та п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ОСОБА_7 вказує на те, що неодноразово звертався до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки його матір ОСОБА_11 має тяжкий стан здоров`я та потребує його допомоги, а брат який здійснював догляд за матір`ю мобілізований до ЗСУ.

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 надіслали до Вінницького апеляційного суду клопотання, в якому просили апеляційний розгляд проводити без їх участі, доводи апеляційних скарг підтримують в повному обсязі, просять задоволити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника, апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України .

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та на даний час обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочинів, до затримання не працював, не мав стабільного джерела доходу, не мав стійких соціальних зв`язків та дійшов висновку, що, усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілих, які є особами пенсійного віку, та свідків у казаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені захисником обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону та перевірив обгрунтованість клопотання прокурора.

Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника, обвинуваченого суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується.

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, можуть вказувати лише на те, що їх відсутність була попереджена шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду від 12.09.2024 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст.404, 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4