Єдиний унікальний номер 305/556/24
Провадження номер 1-в/305/36/24
УХВАЛА

03 вересня 2024 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів клопотання заступника керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у порядку ст. 537,539 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, поданим у порядку ст. 537,539 КПК України, у якому просить вирішити питання про заміну покарання у виді арешту на інший вид покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2024 року (справа №305/556/24) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначено йому покарання у виді двох місяців арешту. Вирок набрав законної сили 08.04.2024 року. Станом на 14.05.2024 року ОСОБА_5 не відбув жодного дня покарання, що підтверджується листом керівника Закарпатської УВП №9. В подальшому, 28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023.Так, викладено в новій редакції статтю 60 КК України, якою передбачено, що покарання у виді арешту може бути застосовано виключно до військовослужбовців. Також, КК України доповнено новим видом покарання пробаційним наглядом. За змістом ст. 51 КК України, пробаційний нагляд є менш суворим покаранням у порівнянні з арештом, який застосовано до ОСОБА_5 згідно з вироком суду. Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до вищезазначеного Закону №3342-ІХ від 23.08.2023, розділ II «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу доповнено пунктом 23: «з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу». За змістом вказаних норм законодавства вирок стосовно ОСОБА_5 не можливо виконати, оскільки на момент засудження він не був військовослужбовцем, та до нього не може бути застосовано покарання у виді арешту.

Таким чином, заступник керівника Тячівської окружної прокуратури просить розглянути питання заміни призначеного судом покарання у вигляді арешту на інший вид покарання, а саме на пробаційний нагляд відносно засудженого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розглянути клопотання про заміну покарання у виді арешту на інший вид покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 за відсутності прокурора. Клопотання підтримує у повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду подали заяву, у якій просили проводити розгляд клопотання без їх участі, не заперечували щодо заміни покарання у виді арешту на пробаційний нагляд.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, а також матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2024 року (справа №305/556/24, провадження №1-кп/305/243/24) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначено йому покарання у виді двох місяців арешту. Даний вирок набрав законної сили 08.04.2024 року.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.05.2024 року №4023, ОСОБА_5 на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався.

Відповідно до листа керівника Закарпатської УВП №9 від 13.05.2024 року №12/6/840, ОСОБА_5 не відбув жодного дня покарання.

Частинами першою та другою статті 60 КК України (у редакції до 28 березня 2024 року) було визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Набрав чинності 28 березня 2024 року Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року (далі - Закон України №3342-ІХ), яким статтю 60 КК України викладено в новій редакції, а саме передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців, при цьому арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Також Законом України № 3342-ІХ внесено зміни до санкцій статей, зокрема ч.2 ст.125 КК України, яка у редакції станом на 28 березня 2024 року передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Отже, з 28 березня 2024 року покарання у виді арешту може застосовуватися лише до засуджених військовослужбовців та лише за окремі кримінальні правопорушення, санкцією яких передбачено такий вид покарання, як арешт.

Пунктом 3 частини першої статті 537 КПК України установлено, що під час виконання вироків місцевий суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Разом з цим, пунктом 23 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України (в редакції Закону України № 3342-ІХ) передбачено з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вищевикладене, оскільки після набрання вироком законної сили і до його реального виконання були внесені зміни до Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 на момент постановлення вироку не був військовослужбовцем, а внесеними Законом України № 3342-IX від 23.08.2023 змінами до КК України виключено з санкції ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді арешту, суд приходить до висновку про необхідність заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді арешту на пробаційний нагляд відповідно до вимог ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду, із покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, визначених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Вирішуючи питання виду покарання, на яке засудженому має бути замінена невідбута частина покарання у виді арешту, суд враховує, що арешт та пробаційний нагляд є тотожними видами покарання, а покарання у виді обмеження волі є більш суворим ніж арешт, у зв`язку з чим відповідно до статті 5 КК України заміна арешту на такий вид покарання не допускається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 491, ч. 1 ст. 492 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду засудженому ОСОБА_5 необхідно обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання заступника керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у порядку ст. 537,539 КПК України стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Кримінального кодексу України у зв`язку зі змінами у Кримінальний кодекс України згідно з Законом України № 3342-ІХ від 23.08.2023 року, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, п. 23 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Кримінального кодексу України, ст.ст. 72, 73 КК України, суд, -, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у порядку ст. 537,539 КПК України задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 покарання, призначене вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2024 року (справа №305/556/24, провадження №1-кп/305/243/24) за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту на покарання у виді 4 (чотирьох) місяців пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити засудженому ОСОБА_5 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України та покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, через Рахівський районний суд, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1