Справа № 638/8742/23
Провадження № 1-кп/638/878/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000135 11.03.2022 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України, запобіжний захід - застава,

за участю :

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000135 11.03.2022 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України.

У судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотання щодо зменшення до максимально можливого розміру, внесеної суми застави у відношенні підсудного ОСОБА_3 , як альтернативного запобіжного заходу, посилаючись на те, що на теперішній час у підсудного, який не працює та має на утриманні малолітню дитину, відсутні кошти для утримання його та членів родини. Дружина підсудного ОСОБА_7 , також не має можливості утримувати свою родину у зв`язку з отриманням середньомісячної заробітної плати у розмірі 2144,48 гривен, що є значно меншим відповідного прожиткового мінімуму. Окрім того, підсудний ОСОБА_3 повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні та сімейні зв`язки, є учасником бойових дій.

Підсудний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали вищезазначене клопотання захисника ОСОБА_6 , просив його задовольнити з підстав на які захисник в ньому посилається.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту, наголошуючи на тому, що хоча підсудним повторних кримінальних правопорушень не вчинялось, однак на теперішній час визначені ст. 177 КПК України ризикине зменшилися, а тому відсутні підстави для зменшення раніше визначеного розміру суми застави, яка була внесена на відповідний рахунок, як умова застосування альтернативної міри запобіжного заходу.

Суд вислухав пояснення учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання сторони захисту є не обґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 09.05.2023 у відношенні підсудного ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.07.2023, з визначенням суми застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 402600 гривен.

При цьому, під час постановлення слідчим суддею вищевказаного судового рішення було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_3 відповідного запобіжного заходу, зокрема обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених приписами ч. 1 ст. 177 КПК України та особу підозрюваного.

Відповідно до інформації наданої органу досудового розслідування уповноваженою особою ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та ТУ ДСА України у Х/О, а також наданих АТ КБ «ПриватБанк» відповідних платіжних квитанцій, підсудного ОСОБА_3 було звільнено зі слідчого ізолятора 10.05.2023 у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді суми застави (платник/ініціатор ОСОБА_3 ) та в подальшому у відношенні підсудного ОСОБА_3 міра запобіжного заходу вважається обраною у вигляді застави.

Згідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Приписами ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Між тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підсудного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку. (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

У рішенні по справі «Гафа проти Мальти», ЄСПЛ було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, судом зазначається, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підсудного суд повинен, врахувавши приписи ст.ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підсудного, тяжкістю вчиненого злочину.

Окрім того, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підсудним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Крім того, у даному випадку суд не зобов`язаний корегувати розмір застави лише від доходів родини підсудного та стану його здоров`я, що не передбачено також діючим законодавством. Окрім майнового стану підсудного, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, розмір застави визначається також залежно від суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Суд зазначає, що з наданої стороною захисту та дослідженої у судовому засіданні довідки ТОВ «Атлантіс Медіа» № 30/07 від 30.07.2024 за підписом директора товариства ОСОБА_8 , вбачається, що дружина підсудного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 є директором зазначеного товариства, за період з січня по червень 2024 року її середньомісячна заробітна плата становить у розмірі 2144,48 гривен.

Суд критично оцінює об`єктивність вказаної довідки щодо доходу ОСОБА_8 , так як зазначена нею щомісячна заробітна плата менше ніж встановлена приписами ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі на 2024 рік : з 1.01.2024 - 7100 гривень, з 1.04.2024 - 8000 гривень.

При цьому, суд зазначає, що нарахування та виплата працівникам керівниками підприємств, установ та організацій щомісячної заробітної плати у меншому розмірі є порушенням трудового законодавства, зокрема приписів ст. 3-1 ЗУ «Про оплату праці».

Суд також зазначає, що відсутність порушень з боку підсудного ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків під час судового провадження не свідчать про відсутність будь-яких ризиків, як про це стверджує сторона захисту, натомість підтверджує, що застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави у вищезазначеному розмірі є дієвим та забезпечує належну його процесуальну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, яка була встановлена при розгляді питання про застосування щодо нього запобіжного заходу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підсудного, його майновий та сімейний стан, обсяг доказів, який вже наявний у матеріалах кримінального провадження, та те, що під час розгляду даного кримінального провадження не встановлено нових обставин, які могли б вплинути на зменшення раніше обраного розміру застави, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-178, 182, 194, 196, 201, 331, 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 «Про зменшення розміру внесеної щодо підсудного ОСОБА_3 суми застави», - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя : ОСОБА_1