Провадження № 1-в/161/508/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань подання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області ОСОБА_3 про приведення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог діючого законодавства,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку в Луцькому МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області з 09 липня 2024 року відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року.

У мотивувальній частині зазначеного вироку встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, чим заподіяв на момент вчинення правопорушення 18 серпня 2022 року, майнову шкоду на суму 500 грн. Станом на 01 січня 2022 року два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 2481 грн. Таким чином вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становила менше 2481 грн. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі Закон) збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, посилаючись на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України, ст.ст. 4, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, провідний інспектор просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

В судове засідання представник Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області та засуджений не з`явились, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, водночас, представник Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області подала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та підтримання подання в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення подання, оглянувши та дослідивши матеріали судового провадження і особової справи, суд дійшов висновку, що подання підставне і підлягає до задоволення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ч. 6 ст. 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становив 2481 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на час вчинення (у 2022 році) ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 16 травня 2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 2481 грн. (1240,5*2=2481).

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду становила 500 грн.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений до покарання за вчинення діяння, що мало місце 18 серпня 2022 року, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

При цьому, оскільки, кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 усунута, в той же час, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, тобто за діяння, які не підпадають під декриміналізацію, а тому призначене остаточне покарання слід продовжити виконувати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, якому остаточно до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України якого звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1