Справа №585/2716/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1319/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матлахове Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно якої, останній просить скасувати вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2024 стосовно ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 02 років обмеження волі.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2023 у виді 01 року обмеження волі та остаточно визначити ОСОБА_7 до відбування 03 роки обмеження волі.

Виключити з вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2024 вказівку про обрання початку відбування ОСОБА_7 покарання з 27.06.2024.

Початок строку відбування ОСОБА_7 призначеного покарання обраховувати з часу звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 02 років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2023 року та остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 покарання у виді 03 років обмеження волі.

Строк відбування покарання відраховувати з 27 червня 2024 року.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк перебування його під вартою за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2023 року, з 22 травня 2024 року по 20 червня 2024 року, з розрахунку, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі; та з 21 червня 2024 року по 26 червня 2024 року, з розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає один день обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертиз № СЕ-19/119- 24/8630-ТВ в сумі 1135 грн. 92 коп.

Долю речових доказів, вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, заступник керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 зазначає про те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Ці вимоги закону не поширюються на випадки призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки за правилами ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком, суд повність або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 20.05.2024, тобто після ухвалення вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2023 і за таких обставин на нього поширюються вимоги ст. 71 КК України в частині приєднання невідбутого ним покарання.

Правильно призначивши покарання за сукупністю вироків, суд безпідставно зазначив про зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання відбуте ним покарання, починаючи з 22.05.2024 по 26.06.2024. Тобто, зазначене покарання зараховано двічі за попереднім і останнім вироками.

Тим самим суд першої інстанції допустив неправильне застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 20.05.2024 близько о 10 год. 00 хв., в період дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_7 перебуваючи в складському приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на дивані в кімнаті вказаного приміщення металевий виріб (конструкції) ручної роботи, котрий складається із трьох частин дугоподібної форми із рослинними орнаментами у вигляді листків, виготовлених шляхом кування, із найбільшими розмірами 90x70 см, що являють собою лавку при конструктивному поєднанні, що належить на праві власності ОСОБА_9 .

Таємно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 взяв металевий виріб (конструкції) ручної роботи та хутко залишив вказане складське приміщення, тим самим викрав вказану річ.

У подальшому викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків 1536,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

До початку апеляційного розгляду справи прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією, відповідно до ЗУ № 3886-ІХ.

Тому заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення заявленого клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 405 КПК України, після виконання дій, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, і вирішення клопотань суддя-доповідач у необхідному обсязі доповідає зміст оскаржуваного судового рішення, доводи учасників судового провадження, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях, і з`ясовує, чи підтримують свої апеляційні скарги особи, які їх подали.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції був оскаржений лише заступником керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_11 , однак до початку апеляційного розгляду справи прокурор заявив клопотання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, яке, як слідує вище, учасники справи підтримали і не наполягали на розгляді поданої останнім апеляційної скарги по суті заявлених в ній вимог.

Тому, з урахуванням таких обставин справи, колегія суддів не вдаючись в оцінку апеляційної скарги, вирішує заявлене прокурором клопотання та зазначає наступне.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 20 травня 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн.

Як убачається з досліджених судами попередніх інстанцій матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1536 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 1536 грн., тобто меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 4 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим не погіршується становище обвинуваченого, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі сторона обвинувачення, яка подала апеляційну скаргу, а також заявила відповідне клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з декриміналізацією.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора, в якій ставилось питання про скасування вироку, підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції - скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2024 року, яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4