УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 Справа №607/21396/21 Провадження №1-кп/607/252/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача Післару Анісії,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження №0000246 від 27 вересня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2021 о 13 год. 35 хв. водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen моделі Golf р.н. SV-14- НОМЕР_1 (зареєстрований в Румунії) рухався з трьома пасажирами автодорогою «Броди-Тернопіль» зі сторони м. Броди в бік м. Тернопіль. Порушуючи вимоги пунктів 1.5 ч. 1 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) під час руху не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, наближаючись другорядною дорогою до нерегульованого перехрестя із головною дорогою «Обхід м. Тернополя», водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та не зупинився перед вказаним дорожнім знаком. Порушуючи вимоги п. 16.3 та 16.11., ПДР України, в`їжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг по другорядній дорозі, водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) не зупинив транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12. «стоп-лінія» та не надав дороги транспортним засобам, які наближались до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Зокрема, в цей час до перехрестя наближався по головній дорозі зі сторони м. Тернопіль, технічно справний автомобіль марки Mercedes Benz р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , в салоні якого знаходився один пасажир.

Виїхавши із порушенням вказаних вимог ПДР України на нерегульоване перехрестя, водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля ОСОБА_8 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритої травми грудної клітки у вигляді переломів тіла та мечеподібного відростка грудини, яка супроводжувалась явищами «часткового» пневмотораксу, струс спинного мозку», і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Порушення водієм ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) вимог п.п. 2.3. (б, д); 16.3, 16.11., дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та дорожньої розмітки 1.12. «стоп-лінія» ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП і є необхідною умовою її виникнення та спричиненням потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Органами досудового розслідування, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілому.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 подав клопотання, в якому просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України, та закрити дане кримінальне провадження. Крім цього, захисник просить залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , процесуальні витрати за проведення судових експертиз віднести за рахунок держави, а також вирішити долю речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження відносно останнього, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 з приводу закриття кримінального провадження заперечила.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявленого захисником клопотання, дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ст. 49 КК України, на підставі наступного.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час з моменту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме 26 вересня 2021 року, минуло більше трьох років, та підстав для зупинення чи переривання перебігу строків давності не було.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки на момент постановлення ухвали минули строки давності, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

У кримінальному провадженні №0000246 потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 .

З урахуванням того, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, а обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності, заявлений цивільний позов не може бути розглянутий, а вимоги позивача можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим, заявлений цивільний позов слід залишити без розгляду.

Поряд з цим, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 в ході розгляду кримінального провадження заявлено клопотання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження потерпілого ОСОБА_8 та його представника, а саме в розмірі 8787, 53 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого понесених ОСОБА_8 процесуальних витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати пов`язані із прибуттям до місця судового провадження.

Згідно ч. 1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20) ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Окрім цього, у відповідності до позиції Верховного суду, висловленій у постанові від 02 грудня 2021 року номер 449/1689/19, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначила, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, до яких відноситься закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Отже, закриття кримінального провадження щодо зазначеної особи на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз та витрати на надання потерпілому правової допомоги.

Оскільки правова природа процесуальних витрат, понесених потерпілим на правову допомогу є ідентичною із процесуальними витратами потерпілого, понесеними на прибуття його та його представника до місця судового провадження, суд вважає за можливе зазначену вище правову позицію застосувати у даному рішенні.

Таким чином, судом встановлено, що до заявленого клопотання, представником позивача - адвокатом ОСОБА_4 долучено квитанції від 05 вересня 2024 року, 04 квітня 2023 року, 13 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 22 вересня 2022 року, 26 серпня 2022 року, 12 квітня 2022 року, 13 грудня 2021 року та 02 грудня 2021 року, які свідчать про факт придбання пального загальна сума яких становить 8787, 53 грн. Також, суд зазначає, що дослідивши матеріали кримінального провадження, а саме журнали судових засідань, вбачається, що дати, які зазначені на квитанціях, співпадають з датами судових засідань, що й підтверджує об`єктивність розміру процесуальних витрат, які підлягають стягненню.

Аналізуючи вказане, виходячи із загальних засад справедливості, співмірності та розумності процесуальних витрат, на компенсацію яких має право учасники, враховуючи всі аспекти, суд дійшов висновку про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_8 понесених ним витрат на прибуття його та його представника до місця судового провадження у розмірі 8787,53 гривень, оскільки зазначені витрати документально були підтверджені.

Поряд з цим, приймаючи рішення про розподіл процесуальних витрат понесених органом досудового розслідування, суд враховує, що згідно з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) від 12 вересня 2022 року, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням спеціалістів та експертів у даному кримінальному провадженні.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2021 року на:

- транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «Веnz», 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 ;

- транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf» реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , яким на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 належить ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ).

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284 - 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000246 від 27 вересня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому його право пред`явлення такого позову в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , витрати пов`язані із прибуттям до місця судового провадження в розмірі 8787 (вісім тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз віднести за рахунок держави.

Речові докази:

- медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_7 із КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, з додатками до неї, - повернути у володіння КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, що за адресою: вул. Клінічна, 1, м. Тернопіль, після набрання ухвалою законної сили;

- один диск із КТ обстеженням, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження повернути в медичний центр «Прохелс», після набрання ухвалою законної сили;

- копію медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №02329 із КНП «Хмельницька міська рада» Хмельницької міської ради, з додатками до неї, - повернути представнику потерпілого ОСОБА_4 , після набрання ухвалою законної сили;

- медичну карта стаціонарного хворого ОСОБА_8 №ІХ НОМЕР_8 із КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, з додатками до неї, - повернути у володіння КНП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, що за адресою: вул. Пілотська, 1, м. Хмельницьк, після набрання ухвалою законної сили;

- медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_8 №102 (22) із КНП «Хмельницький обласний серцево судинний центр» ХОР, з додатками до неї, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_8 №1087 (21) із КНП «Хмельницький обласний серцево судинний центр» ХОР, з додатками до неї, медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_8 № НОМЕР_9 із КНП «Хмельницький обласний серцево судинний центр» ХОР, з додатками до неї, - повернути у володіння КНП «Хмельницький обласний серцево судинний центр» ХОР, що за адресою: вул. Володимирська, 85, м. Хмельницьк, після набрання ухвалою законної сили;

- копії документів з електронної медичної карти громадянина ОСОБА_8 із КП «Хмельницький міський лікувально діагностичний центр» ХМР, з додатками до неї, - повернути у володіння КП «Хмельницький міський лікувально діагностичний центр» ХМР, що за адресою: вул. Подільська, 54, м. Хмельницьк, після набрання ухвалою законної сили.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2021 року на:

- транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «Веnz», 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 ;

- транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf» реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , яким на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 НОМЕР_6 належить ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1