Справа №345/6079/24
Провадження № 1-кп/345/379/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження № 0000211 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Проступок вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 , 14.10.2024, близько 23:00 год., перебував в квартирі АДРЕСА_3 , де на ґрунті тривалих, особистих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_5 .

В ході словесної суперечки у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 всупереч вимогам ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, застосувавши значну фізичну силу, умисно наніс удар долонею правої руки в ділянку губи потерпілої ОСОБА_5 , після чого схопив її правою рукою за шию та стис, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зліва, синців шиї справа, який згідно висновку судово-медичного експерта від 17.10.2024 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Підтвердив суду вищенаведені обставини, пояснивши, що він дійсно 14.10.2024, близько 23:00 год., перебував в квартирі АДРЕСА_3 , де на ґрунті тривалих, особистих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_5 , застосував значну фізичну силу, умисно наніс удар долонею правої руки в ділянку губи ОСОБА_5 , після чого схопив її правою рукою за шию та стис, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зліва, синців шиї справа. Запевняє, що такого більше не повториться, просить вибачення у потерпілих і суворо його не карати.

Прокурор у судовому засіданні просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також просить вирішити питання щодо речових доказів.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що в неї з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт внаслідок чого обвинувачений застосував відносно неї значну фізичну силу, умисно наніс їй удар долонею правої руки в ділянку губи, після чого схопив її правою рукою за шию та стис, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зліва, синців шиї справа. Також зазначила, що після конфлікту вони примирилися та продовжують спільно проживати разом із їхнім сином, матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого не має, а тому просить суворо його не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпіла не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені проступку знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, повністю визнав себе винуватим, одружений, має на утриманні 1 малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя з яким винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді штрафу, з урахуванням відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, яке буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню судових витрат не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Речові докази:

-оптичний носій інформації марки «Verbation» типу DVD-R з відеозаписами портативних відео реєстраторів працівників поліції, в ході виконання службових обов`язків 14.10.2024 року, з 3 (трьома) відеозаписами під назвами: 0000000__0001; 0000000__002; 0000000__003 - після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: