Провадження № 1-кп/337/310/2024
ЄУН №337/1703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з клопотанням прокурора, вважає неправильним його тримання під вартою. Пояснив, що здійснив все під примусом, погрозами, катуванням. Перебуваючи на території України, він ніде не переховувався.

Захисник ОСОБА_5 вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню так як воно не обґрунтоване. Обвинувачений повернувся до України маючи змогу поїхати до будь якої держави, він працював і чекав на повернення сімї щоб піти служити до лав ЗСУ. Також вказала, що обвинувачений маючи можливість телефонії ніяких спроб тиснути на свідків не здійснював. Вважає надуманими заявлені прокурором ризики. Обвинувачений вже сім місяців перебуває під вартою і нових підстав які б виправдовували подальше тримання під вартою прокурором не надано.

Вислухавши позицію учасників, суд приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Суд виходить із того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 15 років. Тяжкість ймовірного покарання, у випадку визнання обвинуваченого винуватим, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 після прибуття на територію України не звертався до правоохоронних органів, проживав у батьків, тим самим переховувався від органів досудового розслідування, поки не був затриманий, що підтверджує ризик переховування, і становить ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі свідки у суді не допитані, обвинувачений обізнаний про покази свідків на досудовому слідстві, їх анкетні дані, а тому може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показань або відмови від показів у суді, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, суд вважає таким, що заслуговує на увагу і його прийняття з огляду на те, що обвинувачений обіймаючи посаду у незаконному правоохоронному органі на окупованій території, маючи зв`язки на тимчасово окупованій території України, може вчинити дії, спрямовані на збирання та передання інформації щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки ЗСУ.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, та вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі, статтями 109-114-2, КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор до 01 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та обвинуваченому - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: