№ 642/5460/24
Провадження: № 1-кс/642/3937/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001385 від 07.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про скасування арешту та повернення майна, в якому просить скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 0001385 від 07.09.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України, накладений на майно ОСОБА_3 , а саме: телефон iPhone 12 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , телефон Redmi 12C imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 07.09.2024 з 14 год. 24 хв. по 14 год. 43 хв. слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 було вилучено два мобільні телефони, а саме: iPhone 12 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 тa Redmi 12C imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_4 , та картонну коробку з поштовою наліпкою. На вказані предмети накладено арешт ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.09.2024. На даний момент слідчим проведено всі необхідні слідчі дії з вилученими телефонами, а тому подальший арешт майна є недоцільним і порушує право власності ОСОБА_3 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 подала заяву в якій клопотання підтримала та просила суд його задовольнити, а також розглядати справу за її відсутністю.

Прокурор надала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання без участі прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 здійснюється кримінальне провадження № 0001385 від 07.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 07.09.2024 приблизно о 13:42 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мала при собі предмети зовні схожі на наркотичні речовини у великих розмірах.

07.09.2024 у період часу з 14:24 год. по 14:43 год. слідчим СВ BП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 було вилучено два мобільні телефони: iPhone 12 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 тa Redmi 12C imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_4 , та картону коробку з поштовою наліпкою.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області від 07.09.2024 вилучене в ході проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони розпорядження та користування ним, а саме на два мобільні телефони: iPhone 12 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; Redmi 12C imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_3 , та на картонну коробку з поштовою наліпкою, які вилучені в ході огляду місця події від 07.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено місцем зберігання арештованого майна камеру схову речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУ НП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, буд. 1.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

За правовою позицією, висловленою у листі ВСС України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 №223-559/0/4-13, у п.13 абз.3, зауважується, що слідчий суддя скасовує заходи забезпечення кримінального провадження лише у випадках надходження клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо суб`єкти оскарження: не були присутні під час розгляду питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що на даний час триває досудове розслідування кримінального провадження, в межах якого було накладено арешт на телефони. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження необхідно з потребами досудового розслідування і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права та свободи особи.

Твердження адвоката ОСОБА_4 про те, що слідчим проведені всі слідчі дії з вилученими телефонами, тому потреба в накладенні арешту на майно на даний час відсутня, суд не приймає до уваги, оскільки відсутні докази на підтвердження вказаних тверджень.

Негативних наслідків арешту майна, згідно ухвали слідчого судді від 13.09.2024 для ОСОБА_3 не встановлено.

Власником майна не наведено достатніх відомостей про те, що вказане у клопотанні майно втратило доказове значення для кримінального провадження і відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309КК України, триває, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, на який було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів на час проведення судових експертиз та слідчого експерименту, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, арешт не втратив своєї актуальності, тому слідчий суддя вважає, щопідстав для скасування арешту не вбачається, а клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001385 від 07.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали будет складено та проголошено о 09-00 годині 22.11.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1