Справа № 711/7612/23
Номер провадження 1-кп/711/219/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001568 від 05.05.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , судимого:

1)вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2013 за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2014 на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» скорочена невідбута частина покарання , звільнений 20.03.2015 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 14 днів;

2)вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 10.10.2022 звільнений з ДУ «Синельниківська ВК 94» у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , в період з 25.01.2023 по травень 2023 року, більш точного часу слідством не встановлено, діючи в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений та діяв на момент вчинення злочину,перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , на праві орендаря, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_8 , а саме швейної машинки «класса 2-М» ножної комплектації (стола-шафи з ножним приводом і махового колеса, стільниці стола від швейної машинки), вартість якої згідно висновку експерта № CE-19/124-23/8241-TB від 24.07.2023 становить 699,66 грн. та охолоджувально - морозильної системи холодильника «Техно люкс», яку ОСОБА_10 здійснив шляхом демонтажу, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/9443-ТВ від 23.08.2023 на суму 2733,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3432,99 грн.

Вказаними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що з січня по травень 2023 орендуючи квартиру за адресою АДРЕСА_4 викрав швейну машинку та морозильну систему. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, вибачився перед потерпілою, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду в загальному розмірі 36000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_8 , скориставшись правом, яке передбачене ст. 56 КПК України, відмовилася давати показання в суді. Звернулась із заявою про залишення цивільного позову, поданого нею до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про відшкодування шкоди без розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальномуакті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно приписів ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

При цьому суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлювала жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини, добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_9 має судимість за ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням щирого каяття, повного визнання вини, добровільного відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, думки потерпілої ОСОБА_8 , яка просила суворо не карати обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

При цьому, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 759/13520/18 від 06 серпня 2020 року, згідно якої наявність у особи непогашеної судимості відповідно до закону не є перешкодою для застосування до нього ст. 75 КК України (постанови ВС від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17).

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає, що його необхідно залишити до набрання вироком законної сили без змін.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на її користь матеріальної шкоди в сумі 72799,80 грн. та моральної шкоди у сумі 50000 гривень, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до частини 1 статті 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 подала заяву, в якій просила заявлений нею цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на її користь матеріальної шкоди в сумі 72799,80 грн. та моральної шкоди у сумі 50000 гривень залишити без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 5019 грн. 00 коп.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта - висновок № СЕ-19/124-23/5596-Дв розмірі 1 195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) грн.; висновок № СЕ-19/124-23/8241-ТВ в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.; висновок № СЕ-19/124-24/9443-ТВ в розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн., що всього становить 5019 (п`ять тисяч дев`ятнадцять) грн. 00 коп.

Речові докази по справі:

-копії документів на швейну машинку «класса-2М» на 2 аркушах, які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-сліди пальців рук розмірами 18х25 мм, 17х24 мм та 15х20 мм, що непридатні для ідентифікації за ними особи, які поміщені до сейф пакету № 5430004 та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1