ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2378/24 Справа № 201/2832/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 17 серпня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, -

встановила:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська на розгляді перебуває кримінальне провадження №0001835 від 31 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що 30 грудня 2022 року приблизно о 23 годині 40 хвилин перебуваючи біля входу до нічного закладу «Сфера», за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , достовірно знаючи про дію на території України періоду воєнного стану, розуміючи, що він знаходиться у громадському місці та його дії є явними для оточуючих, наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та стоячи до нього обличчям своєю рукою шляхом ривку вихопив з рук останнього мобільний телефон марки Айфон 12 Про Макс, синього кольору, 128 Гб, вартістю 24000 гривень в чохлі, який не становить для потерпілого матеріальної цінності, під яким знаходились грошові кошти у розмірі 100 євро однією банкнотою, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.12.2022 року становило 3895 гривень 10 копійок.

В подальшому, ОСОБА_8 , ігноруючи вимоги потерпілого про зупинку та повернення викраденого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 27850 гривень 10 копійок.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2024 року продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 17 серпня 2024 року включно.

Суд, з огляду на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 181 680,00 гривень, зазначив, що саме такий розмір застави належним чином забезпечить виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а прокурором доведено необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зважаючи на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд не знайшов підстав для скасування або зміни раніше застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 23 червня 2024 року включно, вважав за доцільне продовжити строк тримання останнього під вартою на 60 днів, тобто до 17 серпня 2024 року включно.

Крім того, суд вважав, що розмір застави, визначений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року належним чином забезпечить виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2024 року скасувати, постановити рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі та звільнити ОСОБА_8 з-під варти у залі судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що ухвала суду першої інстанції є безпідставною та такою, що не відповідає обставинам кримінального провадження та кримінально процесуальним нормам.

Захисник звертає увагу, що прокурором, всупереч положенням ст.ст.184, 199, 331 КПК України не додано жодних документів до клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим та прокурором не доведено, що інші запобіжні заходи були б неналежними засобами та не могли б забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Окремо захисник звертає увагу, що визначений ОСОБА_8 розмір застави є таким, що не внесений понад рік, що відповідно до критеріїв ЄСПЛ дає підстави стверджувати про її непомірність. Розмір застави, визначений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2024 року, який зменшено до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 гривень на теперішній час є також непомірним для обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Під час апеляційного розгляду справи:

- захисник ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти;

- прокурор ОСОБА_11 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати та з`ясував всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час дії воєнного стану в України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, останній може переховуватися від суду.

Апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні також доведено продовження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу та у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення обґрунтоване достатньою мірою для продовження строку раніше обраного запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту щодо непомірності визначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК, яке відповідно до ст.12 КК, є тяжким злочином.

Згідно матеріалів справи, сума застави, визначена ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 214 720,00 грн. обвинуваченим ОСОБА_8 протягом року внесена не була, а також, застава, визначена ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 181 680, 00. обвинуваченим ОСОБА_8 також не внесена, що свідчить про її непомірність для останнього.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин та тривалістю перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір застави необхідно зменшити до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840, 00 грн., який на даному етапі кримінального провадження, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_8 .

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2024 року скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора ОСОБА_11 , продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 та визначення обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840, 00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 17 серпня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Продовжити щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 серпня 2024 року.

Встановити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840, 00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Дніпро без дозволу прокурора та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, а також про працевлаштування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4