справа № 208/1310/18
№ провадження 1-кп/208/82/24
ВИРОК

Іменем України

16 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0000097 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Громівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта професійно-технічна, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.07.1989 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч.3, 140 ч.2, 42, 46, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, виконання вироку відстрочено на 2 роки;

- 26.09.1989 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2, 43 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 14.06.1991 умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 8 місяців 1 день;

- 12.11.2008 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 115 ч.1, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 12.06.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців 15 днів;

- 10.04.2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, освіти не маючого, не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: фактично мешкав: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.10.2003 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 187 ч.3, 187 ч. 4, 115 ч. 2 п. п. 6, 12 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, за ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2004 року вважати засудженим до 15 років позбавлення волі;

- 27.06.2014 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 93 п. «А», 142 ч. 3, 42 ч. 1 та 3 КК України, ухвалою Верховного суду України від 24.02.2004 року до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 17.02.2016 року по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В період 23.30 23.55 години 12.01.2018 року, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 , перебували біля магазину «Варус», розташованого по АДРЕСА_4 , де побачили раніше незнайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які прямували по пр. Т.Шевченка з боку пр. Свободи у напрямку пр. Аношкіна.

Побачивши в користуванні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мобільний телефон, у ОСОБА_12 та ОСОБА_6 раптово виник спільний корисливий умисел спрямований на відкрите викрадення зазначеного майна шляхом застосування до потерпілих насильства, яке не є небезпечним для їх життя чи здоров`я.

Вступивши між собою в попередню змову та з метою реалізації зазначеного умислу, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , домовились про спільне відкрите викрадення майна, шляхом одночасного, із застосовуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, відкритого заволодіння ОСОБА_12 майном потерпілої ОСОБА_14 та відкритого заволодіння ОСОБА_6 майном потерпілої ОСОБА_15 .

Діючи за попередньою домовленістю, приблизно о 00.15 годині 13.01.2018 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , наздогнали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які повернули у двір будинку АДРЕСА_5 .

Перебуваючи у дворі зазначеного будинку ОСОБА_12 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, діючи повторно та з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , підбіг до ОСОБА_14 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, умисно наніс їй один удар рукою в обличчя та один удар ногою по нозі, спричинивши тим самим ОСОБА_14 фізичного болю, від яких потерпіла втратила рівновагу і впала на землю.

Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_6 злочинного умислу, ОСОБА_12 відкрито заволодів майном ОСОБА_14 - мобільним телефоном «Lenovo А6010» вартістю 1 000 гривень та грошовими коштами в сумі 100 грн.

В цей час, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за розбій, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 в частині відкритого заволодіння майном потерпілих, виходячи за межі домовленості між ними щодо обсягу узгоджених злочинних дій в частині способу вчинення кримінального правопорушення, діючи з корисливих мотивів, здійснив на потерпілу ОСОБА_4 напад, поєднаний із насильством, небезпечним для її життя та здоров`я.

Так, ОСОБА_6 підійшовши до ОСОБА_13 , наніс їй удар рукою в обличчя та удар ногою по лівій нозі, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс лежачій на землі ОСОБА_13 множинні удари ногами та руками по голові та тулубу, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість.

В результаті нанесених ОСОБА_6 ударів, потерпілій ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з підвивихом стопи до зовні, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше, закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток носу, з саднами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 з кишені потерпілої ОСОБА_13 , яка лежала на землі без свідомості внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, витяг мобільний телефон «Acer Liquid E2» вартістю 420 грн., та заволодів її грошовими коштами в сумі 200 грн.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись протиправно здобутим майном потерпілих, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, зазначеним вище майном розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 620 грн., ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1 100 грн., а всього заволоділи майном та грошима потерпілих на суму 1 720 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_16 його рідний брат. З потерпілими раніше не знайомий.

Пізно ввечері 12.01.2018 року, він разом з братом, ходили до магазину «АТБ» в районі проспекту «Аношкіна» в м. Кам`янське, щоб купити молока, цигарок, тощо. Йшли по вулиці та побачили, як попереду, на відстані приблизно 20-30 метрів, спілкуючись йшли дві жінки в стані алкогольного сп`яніння. Жінки йшли з пакетом, інколи зупинялися, випивали та йшли далі. В цей час йому зателефонували з дому, та попросили принести молоко додому. ОСОБА_17 сказав йому йти, а він його згодом дожене. Залишивши брата він пішов додому. Особисто, він участі в заволодінні майном потерпілих не приймав. Вказані жінки були дуже сильно п`яні, та вони могли помилятись щодо кількості нападників. Зі слів брата йому відомо, що далі вказані жінки йшли та фотографувалися. Додому брат приніс якісь мобільні телефони, і вони потім пішли та їх продали.

Вину свою не визнає. Цивільний позов не визнає.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_18 його рідний брат. З потерпілими раніше не знайомий.

В вечірній час доби 12.01.2018 року, він разом з братом пішли скупитися в магазин. Повертаючись додому побачили, що попереду них йшли дві жінки на підпитку. ОСОБА_19 зателефонували з дому та попросили принести продукти. Коли брат пішов, він побачив, що жінки підійшли до під`їзду, та сіли випивати. Він підійшов до них та познайомився. В ході спілкування жінки налили йому 200 г. горілки. Жінки фотографувалися, та він запропонував їх сфотографувати на телефон. Після фотографування, мобільний телефон залишився у нього в руках. Другий телефон, він викрав з карману потерпілої. Далі, він взяв пакет жінок з продуктами, та пішов додому, де показав телефони брату. Вказаних жінок він не бив. Телефони в подальшому продав. Виручені гроші витратив на власні потреби.

Свою вину за пред`явленим обвинуваченням не визнає. Цивільний позов не визнає.

Під час судового розгляду судом досліджені наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що потерпіла ОСОБА_20 її подруга. З обвинуваченими раніше знайома не була.

В ніч з 12.01.2018 року на 13.01.2018 року, вони разом з ОСОБА_21 йшли по АДРЕСА_4 . Звернувши на вулицю Сировця, побачили, що на зустріч йдуть двоє невідомих чоловіків. Зазначила, що освітлення на вулиці було добре, та вона бачила їх обличчя, впізнала їх в подальшому як обвинувачених. ОСОБА_6 підійшов до неї, а ОСОБА_12 підійшов до подруги. ОСОБА_6 вдарив її по нозі і вона впала. Після цього обвинувачений почав її бити. ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_21 в щелепу, від чого та впала у яму. Їй наносили багато ударів ногами по голові, поки вона не втратила свідомість.

Коли прийшла до тями, виявила, що її обікрали, а саме забрали банківську картку, мобільний телефон та пакет з продуктами. ОСОБА_21 підійшла до неї та з`ясувалось, що у неї також пропав мобільний телефон та банківські картки. В подальшому звернулася до поліції. Далі, внаслідок побиття проходила лікування на протязі місяця. Викрадене майно їй в подальшому повернули.

Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити. Обвинувачених просила покарати на розсуд суду;

- показання потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що ОСОБА_22 її подруга. З обвинуваченими по справі раніше не знайома.

В ніч з 12.01.2018 року на 13.01.2018 року, вони з ОСОБА_13 йшли по вулиці Сировця в м. Кам`янське, в напрямку «меблевого дому» та спілкувалися. Попередньо вони проводили час в барі, вживали спиртні напої. Несподівано, із-за повороту вискочили незнайомі чоловіки. До неї підійшов обвинувачений ОСОБА_19 та вдарив один раз по нозі та один раз по обличчю, після чого штовхнув її в яму. Що відбувалася у неї за спиною, вона не бачила, але була якась метушня. Лежала із закритими очами, начебто як втратила свідомість. Потім ОСОБА_19 забрав її речі, а саме мобільний телефон та 3 банківські картки. Події відбувалися між першим та другим під`їздом будинку, освітлення було присутнє, і вона бачила, що ОСОБА_13 лежала на землі, але її побиття не бачила. Коли нападники втекли, вона підвелася та намагалася спіймати таксі. ОСОБА_23 підвестися не змогла через зламану ногу. У останньої було розбите обличчя. Далі, на таксі поїхала з ОСОБА_24 до лікарні, де пробули до ранку. Знаходячись в лікарні вона заблокувала викрадені банківські картки. Наступного дня, знаходячись на місці події знайшла свої ключі. В подальшому викрадений мобільний телефон їй повернули.

Обвинувачених просила покарати на розсуд суду;

- витяг з ЄРДР від 13.01.2018 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 187 КК України, з фабулою, що 13.01.2018 року о 00.15 години, біля будинку АДРЕСА_5 , невідомі особи з застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я, заподіяли майном ОСОБА_4 (т.3 а.с. 1);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вищезазначеними обставинами та документами на викрадені мобільні пристрої (т.3 а.с. 10, 19, 20, 27);

- протокол огляду місця події ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_5 , яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину, фото таблицею, схемою до даної слідчої дії (т.3 а.с. 11-13);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_6 як одного із двох чоловіків, які 13.01.2018 року о 00.15 годині, в дворі будинку АДРЕСА_5 , побили її та її подругу ОСОБА_25 та забрали її майно. Потерпіла зазначила, що впізнала ОСОБА_6 саме як того чоловіка який одразу підійшов до неї та наніс удар в обличчя після чого вона впала, а також останній наносив удари ногами по тулубу та по голові, після чого забрав її майно (т.3 а.с. 32-36);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_12 як одного з чоловіків, які 13.01.2018 року приблизно о 00.15 годині, в дворі будинку АДРЕСА_5 , побили її та її подругу ОСОБА_5 та забрали їх майно. Впізнає його як того чоловіка, який спочатку наніс удар кулаком в обличчя її подругу ОСОБА_5 після чого наносив удари ногами їй по тулубу та по голові (т.3 а.с. 37-40);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2018 року, відповідно д якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_12 як одного з 2-х чоловіків, які 13.01.2018 року приблизно о 00.15 годині, у дворі будинку АДРЕСА_5 , побили її та її подругу ОСОБА_4 та забрали їх речі. Впізнає саме як того чоловіка, який спочатку побив її, після чого побив її подругу, а у подальшому забрав її майно, після чого втік (т.3 а.с. 41-45);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_6 як одного з 2-х чоловіків, які 13.01.2018 року приблизно о 00.15 годині, у дворі будинку АДРЕСА_5 , побили її та її подругу ОСОБА_4 та забрали майно. Впізнає як того чоловіка, який бив ОСОБА_26 (т.3 а.с. 56-60);

- протокол огляду предмету договору фінансового кредиту під заставу №10.14084/0 від 13.01.2018 року, позичальником по якому є свідок ОСОБА_27 , предметом застави є мобільний телефон «Acer Liquid E2» ІМЕІ НОМЕР_1 (т.3 а.с. 62-53);

- протокол огляду та вилучення в фінансовій установі ломбарду мобільного телефону «Acer Liquid E2», яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, та договору фінансового кредиту під заставу №10.14084/0 від 13.01.2018 року, позичальником по якому є ОСОБА_27 , а предметом застави зазначений мобільний пристрій (т.4 а.с. 27-28);

- протокол огляду предмету добровільно наданого свідком ОСОБА_27 , мобільного телефону «Lenovo A6010» ІМЕІ НОМЕР_2 , яким зафіксовані його індивідуальні ознаки, речовими доказами по справі (т.3 а.с. 65-68);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_12 як свого знайомого на ім`я ОСОБА_19 , який 13.01.2018 року приблизно о 18.00 годині, разом із ОСОБА_17 продав йому мобільний телефон «Acer», а також 15.01.2018 року разом із ОСОБА_17 продав йому мобільний телефон «Lenovo» (т.3 а.с. 46-50);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_6 як свого знайомого на ім`я ОСОБА_17 , який 13.01.2018 року приблизно о 18.00 годині разом із ОСОБА_19 продав йому мобільний телефон «Lenovo» а також 15.01.2018 року разом із ОСОБА_19 продав йому мобільний телефон «Lenovo» (т.3 а.с. 51-55);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 09.02.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 за індивідуальними ознаками впізнала свій мобільний телефон «Lenovo A6010» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , яким заволоділи під час розбійного нападу (т.4 а.с. 8-9);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.03.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 за індивідуальними ознаками впізнала належний їй мобільний телефон «Acer Liquid E2» IMEI НОМЕР_1 (т.4 а.с. 118-119);

ІМЕІ мобільних телефонів «Lenovo A6010» та «Acer Liquid E2», співпадає з індивідуальними даними мобільних пристроїв, зазначених в раніше наданих потерпілими документах (т. 3 а.с. 19, 27)

- висновок судово-товарознавчої експертизи №732-18 від 12.02.2018 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Acer Liquid E2» складала 420 гривень, мобільного телефону «Lenovo A6010» складала 1 000 гривень (т.4 а.с. 13-15);

- протокол про визнання речовими доказами по справі мобільних телефонів, специфікації до договору фінансового кредиту під заставу мобільного телефону (т.3 а.с. 68, т.4 а.с. 120);

- висновок судово-медичної експертизи № 189-Е від 19.02.2018 року, відповідно до якого встановлено що у ОСОБА_4 виявлені пошкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з підвивихом стопи до зовні; закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток носу, з саднами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку.

Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні. Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну указаному в медичних документах.

Пошкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з підвивихом стопи до зовні, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, яки викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток носу, з саднами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку - відносяться до легких тілесних пошкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня (т.4 а.с. 29-30);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.02.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, а саме по АДРЕСА_5 , пояснила обстановку та обставини події, яка мали місце 12.01.2018 року приблизно о 23.45 годині.

Потерпіла зазначила, вона разом зі своєю подругою ОСОБА_5 , поверталася додому. Коли вони завернули за кут будинку АДРЕСА_5 , до них спереду підійшли двоє раніше невідомих чоловіків. Перший чоловік щільної тіло будови ( ОСОБА_6 ), другий чоловік трохи худіший ( ОСОБА_12 )

Потерпіла зазначила, що коли вказані особи підійшли, вона одразу ж відчула удар в нижню третину лівої голені, впала на спину. Удар по нозі їй нанесли ймовірно ногою. Далі, лежачи на спині, вона побачила розмах ногою та відчула удар по правій частині голови, при цьому потерпіла показала, що вона перевернувшись на лівий бік, та отримавши ще один удар по потилиці ногою, втратила свідомість. Все вищевказане потерпіла продемонструвала за допомогою статиста.

Також потерпіла показала, що коли злочинець щільної тілобудови наносив їй удар по нозі, то другий злочинець наніс кулаком в обличчя ОСОБА_5 (т.4 а.с. 31-37);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 233-Е від 06.03.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені пошкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з підвивихом стопи до зовні; закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток носу, з саднами на обличчі (на чолі ліворуч та у вилицюватій ділянці праворуч), яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні. За механізмом утворення та взаємному розташуванню потерпілої та нападаючих, вищезазначені пошкодження, не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілої та нападаючих, як зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно опису в наданій медичній документації, локалізації та кількості видимих пошкоджень, експерт вважає, що вони виникли від не менш 4-х травматичних дій. Встановити кількість ударних дій, які були спричинені потерпілій ОСОБА_4 , не представляється можливим (т.4 а.с. 53-54);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.02.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, а саме по АДРЕСА_5 , пояснила обстановку та обставини події, які мали місце 12.01.2018 року приблизно о 23.45 годині.

Зазначила, що разом зі своєю подругою ОСОБА_4 поверталися додому. Коли вони завернули за кут будинку АДРЕСА_5 , побачили двох незнайомих чоловіків, 1-го щільної статури, а 2-го трохи худішого за першого. Перший чоловік наніс ОСОБА_13 удар ногою по лівій нозі, від чого та впала. В цей час другий чоловік наніс їй ( ОСОБА_14 ) один удар кулаком в ділянку нижньої щелепи ліворуч, після чого вона опинилася біля вікна вказаного будинку, на деякий час втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то побачила, що вищевказані чоловіки вдвох наносять удари ногами по голові, тулубу та ногам ОСОБА_13 , яка знаходилася в положенні лежачи на лівому боці, закриваючи своє обличчя обома руками. Перший чоловік, щільної тілобудови наносив удари ногами в обличчя з лівої сторони та наніс приблизно 3 удари, другий чоловік худої тіло будови, наносив удари по спині та ногам.

Коли вона знаходилася біля вікна вказаного будинку, до неї підбіг 2-й чоловік, і вона в цей момент зробила вигляд, що знаходиться без свідомості. Цей чоловік забрав у неї з зовнішньої кишені куртки її мобільний телефон, «Lenovo A6010»

Всі вищезазначені дії потерпіла ОСОБА_5 демонструвала за допомогою статиста. (т.4 а.с. 38-44);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи №234-Е від 06.03.2018 року, відповідно до якого, виявлені у потерпілої ОСОБА_4 пошкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з підвивихом стопи до зовні; закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток носу, з саднами на обличчі (на чолі ліворуч та у вилицюватій ділянці праворуч), яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні. За механізмом утворення та взаємному розташуванню потерпілої та нападаючих, вищезазначені пошкодження, не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілої та нападаючих, як зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . Будь-яких видимих пошкоджень на спині у потерпілої ОСОБА_4 , відповідно наданій медичній документації, не виявлено (т.4 а.с. 55)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинувачених в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а їх умисні дії вірно кваліфіковано:

- ОСОБА_12 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Не визнання вини обвинуваченими є їх правом на власний розсуд формувати позицію свого захисту.

Суд вважає, що позиція ОСОБА_12 щодо його відсутності на місці події злочину, повністю спростована дослідженими по справі доказами, які суд вважає належними та допустимими.

З тих же підстав, суд вважає повністю спростованою позицію ОСОБА_6 щодо вчинення ним крадіжки майна потерпілих, за відсутності будь-якого спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.

Вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, безперечно підтверджують докази у справі, як вони визначені у часі:

- заява потерпілих про вчинення злочину, з наданням документів на викрадені мобільні телефони;

- впізнання свідком осіб обвинувачених, які продали йому мобільні телефони;

- впізнання потерпілими осіб обвинувачених, як таких, що вчинили відносно них злочини;

- видання свідком та вилученням в фінансовій установі мобільних пристроїв, індивідуальні ознаки яких співпадають з такими ж ознаками в раніше наданих потерпілими документах;

- впізнання своїх мобільних телефонів потерпілими;

- слідчі експерименти з потерпілими;

- висновки судово-медичних та товарознавчої експертизи.

Обвинувачені заперечували попереднє знайомство з потерпілими.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також пояснювали, що з обвинуваченими раніше не знайомі, і саме з огляду на своє нейтральне становище об`єктивно та правильно пояснили події і факти так, як вони дійсно відбувалися.

Будь-яких причин, які б обумовили надання потерпілими суду неправдивих відомостей, або причини оговорювати обвинувачених, судом не встановлено.

Пояснення потерпілих повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, і в своїй сукупності вони визнаються судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість обвинувачених.

Окрім цього, суд відзначає, що в судовому засіданні потерпілі не наполягали на суворості покарання та просили визначити обвинуваченим міру покарання на розсуд суду, тобто в цій частині не виявили юридичної зацікавленості у вирішенні справи.

Деякі розбіжності в показаннях потерпілих щодо участі обвинувачених у виконанні об`єктивної сторони злочинів, не є настільки суттєвими, щоб дійти до висновку про те, що хтось з них говорить неправду, так як кожен з учасників цих подій спостерігав за їх розвитком зі свого місця знаходження і деякі моменти міг не бачити, або ж сприймати виключно суб`єктивно.

Зазначені розбіжності повністю усунуто під час судового розгляду, наслідком чого стала зміна прокурором обвинувачення в частині окремих кваліфікацій дій ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ..

Суд вважає, що єдиною розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів, є саме версія подій викладена в обвинуваченні визнаному судом доведеним і будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення було вчинено, і обвинувачені поза розумним сумнівом є винними у їх вчиненні, судом виключається.

Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 , судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , суд вважає рецидив злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд вважає рецидив злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин інкримінований ОСОБА_6 віднесено законодавством до тяжкого умисного злочину та передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Злочин інкримінований ОСОБА_12 , також віднесено законодавством до тяжкого умисного злочину та передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

ОСОБА_12 будучі раніше судимим до покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України, в період іспитового строку знов вчинив умисне кримінальне правопорушення, і тому відповідно до ст. 71 КК України та судової практики, йому повинно бути призначено покарання з його реальним відбуттям.

Враховуючи викладене та за відсутністю підстав застосування ст. 69 КК України, суд призначає обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яке є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, їх ролі у вчиненні злочину як співучасниками.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 міри покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, вчинив злочин перебуваючи на іспитовому строку, вину не визнав, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться,

Враховуючи санкцію ч.2 ст. 186 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, роль обвинуваченого у його вчиненні, враховуючи обставини які обтяжують покарання, принцип його індивідуалізації, позицію державного обвинувачення та потерпілої сторони, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 можливе тільки шляхом призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 71 КК України, з призначенням покарання в межах санкції інкримінованого злочину, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, роль обвинуваченого у його вчиненні, дані про особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим за умисні злочини, вину не визнав, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує відсутність обставин які пом`якшують покарання, обставини які обтяжують покарання, принцип його індивідуалізації.

Враховуючи позицію державного обвинувачення та потерпілої сторони, санкцію ч.2 ст. 187 КК України, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе тільки шляхом призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На думку суду, зазначене покарання є законним та справедливим для виправлення обвинувачених, попередження вчиненням нових злочинів.

Розглядаючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 до обвинувачених про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1195 ЦК України визначає, що фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Враховуючи викладене, матеріальне підтвердження витрат ОСОБА_13 на лікування (т.1 а.с. 79-82) та підстави стягнення майнової шкоди, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої є законними, обґрунтованими, такими, що підлягають повному задоволенню.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Конституцією України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 зазначеної вище Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу заподіяні моральні страждання внаслідок її травмування, чим перерваний істотний, звичний для неї ритм життя та майбутніх планів, що негативно вплинуло на моральний стан потерпілої.

Вина обвинувачених, причинний зв`язок між злочинними діями та бездіяльністю, заподіянням моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено, і суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_13 в цій частині підлягають повному задоволенню.

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Розглядаючи заявлений цивільним позивачем «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР» про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на користь медичного закладу витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_4 у сумі 13 772 гривень 68 копійок, судом встановлено, що ці вимоги є законними, належним чином обґрунтованими, та підлягають стягненню з обвинувачених.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі

На підставі ст. 71 ч. 1, ст. 72 ч.1, п.1 п. п. б) КК України, до призначеного покарання повністю, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року, остаточно призначивши ОСОБА_12 до відбуття покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття призначеного ОСОБА_12 покарання, строк його перебування під вартою з 17.01.2018 року по 29.08.2019 року.

Зарахувати в строк відбуття призначеного ОСОБА_12 покарання, строк його перебування на цілодобовому домашньому арешті, з 29.08.2019 року по 01.04.2020 року, з 07.05.2020 року по 05.10.2020 року, з розрахунку передбаченого ч.7 ст. 72 КК України в редакції закону 3342-IX три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_12 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, із конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 призначеного покарання, рахувати з моменту його затримання, з 17.01.2018 року.

Стягнути з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, в рівних частках, по 429 гривень з кожного, в загальній сумі 858 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Lenovo A6010», який знаходиться на відповідальному зберігання у потерпілої ОСОБА_5 , мобільний телефон «Acer Liquid E2», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , знявши арешт з майна залишити у власників; договір про надання фінансового кредиту під заставу №10.14084/0 від 13.01.2018 року, зберігати при матеріалах справи.

Позовні вимоги потерпілої цивільного позивача ОСОБА_4 , задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з цивільних відповідачів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 : в рахунок відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням в розмірі 6 659,41 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

Цивільний позов Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_12 та ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі, стягнувши з останніх солідарно 13 772 гривень 68 копійок, як витрати на лікування потерпілої ОСОБА_4 .

До набрання вироком законної сили, заходом забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_12 , в межах кримінального провадження не обрано.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1