Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням системи "Eлектронний суд" матеріали кримінального провадження № 0001998 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Капердіно Камсько-Устинського району, Татарстан,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 1 червня 2024 року близько 11 години він, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , після спільного вживання алкогольних напоїв та конфлікту, реалізуючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , підняв із землі шланг для води, обмотав ним шию останнього та здійснив удушення, що призвело до асфіксії, від якої ОСОБА_9 помер на місці події.

Ухвалою підготовчого судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 05.11.2024 включно.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав начальника Державної установи "Київський слідчий ізолятор" невідкладно забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_7 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та за необхідності надати відповідне медичне лікування, про що повідомити суд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину, особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

На думку захисника, матеріали кримінального провадження не містять доказів існування ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, і судом не розглядалась можливість застосування до обвинуваченого інших (альтернативних) запобіжних заходів. Крім того, всупереч вимогам ч.1 ст.290 КПК України сторона обвинувачення не виконала обов`язок з направлення йому та обвинуваченому повідомлення про завершення досудового розслідування і скерувала обвинувальний акт до суду після закінчення строку досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог цієї норми в сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами в клопотанні про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, які враховувались при обранні запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для їх запобігання.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про те, що обвинувальний акт надійшов до суду після закінчення строку досудового розслідування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, стадію судового провадження, особу винного.

Зокрема, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід, суд взяв до уваги відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, поведінку обвинуваченого, який зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя, не працює і не має постійного джерела доходу. Обвинувачений і свідки у кримінальному провадженні є мешканцями одного міста, знайомі між собою. До того ж, свідки, які підлягають допиту під час судового провадження, повідомили про агресивну поведінку ОСОБА_7 .

Тому висновки суду, які узгоджуються з практикою ЄСПЛ в рішенні "Харченко проти України" в контексті того, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, є вірними.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики продовжують існувати і виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3