Справа № 639/947/23
№ провадження 1-кп/646/162/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000086 від 29.09.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих злочинів та ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків. Про ризик втечі свідчить те, що хоча ОСОБА_9 раніше не судимий, проте з огляду на тяжкість обвинувачення та обставини інкримінованих йому злочинів він є схильним до скоєння протиправних дій. Крім того, він може покинути місце мешкання для уникнення кримінальної відповідальності. До моменту затримання ОСОБА_9 залишив місце свого проживання у м. Куп`янськ Харківської області, органу досудового розслідування місце мешкання ОСОБА_9 не відомо. Що стосується ризику незаконного впливу на свідків, то він підтверджується тим, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_9 обізнаний щодо місця проживання, роботи та сімейного стану свідків, на яких він може вчиняти тиск умовляннями або погрозами з метою змусити їх відмовитися від раніше наданих показань.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу. Захисник зазначив, що показання допитаних під час судового розгляду свідків є сумнівними доказами по суті обвинувачення. Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується, зокрема, у тому, що він, будучи директором керівником ТОВ «Полесадсервіс» організував перевезення товарно-матеріальних цінностей (зерна соняшника та пшениці) до держави-агресора, чим завдав шкоду державі Україна. Проте, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 23.05.2018р. директором ТОВ «Полесадсервіс» є ОСОБА_10 , повноваження якого були припинені на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 07.05.2024р. у справі №922/3559/23, якою також тимчасово покладено виконання обов`язків на арбітражного керуючого. Крім того, прокурор фактично просить дослідити докази, які відносяться до предмету доказування по суті обвинувачення, що унеможливлює надання оцінки показанням свідків, які ще не допитувалися під час судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 , посилаючись на недоведеність прокурором обґрунтованої підозри та ризиків. Захисник вважає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України, у діях обвинуваченого відсутній.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, підтримав клопотання та доводи своїх захисників та посилався на тривалість строку тримання під вартою.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи їх клопотань, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та відсутність підстав для задоволення клопотань сторони захисту.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.111-1 та ч. 1 ст.111-2 КК України, які є кримінальним проступком та особливо тяжким злочином відповідно.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111-1 КК України, закон встановлює покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Існує інформація, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачений, можливо, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Отже, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів.

06.10.2022р. ОСОБА_9 було повідомлено про підозру за ч.1 ст.111-1 КК України.

10.11.2022р. ОСОБА_9 був затриманий на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України і в той же день йому повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, а саме, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований до ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2022р. та в подальшому продовжувався відповідними ухвалами слідчих суддів та суду.

На цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням серйозності обвинувачень та наступних обставин.

ОСОБА_9 є уродженцем м. Куп`янськ Харківської області, громадянином України, одруженим, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , раніше не судимий, працює директором Приватного підприємства «Полесадсервіс». Отже, зареєстроване місце проживання та місце роботи знаходиться у прикордонному з Російською Федерацією районі, на відстані менш ніж у 40 км до державного кордону України з Російською Федерацією. Куп`янський район на цей час частково перебуває під окупацією державою-агресором та відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Тому на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

ОСОБА_9 обвинувачується у пособництві державі-агресору протягом окупації Куп`янського району, зокрема, шляхом встановлення дружніх контактів зі співробітниками спецслужби держави-агресора, отримання дозвільних документів у сфері торгівлі від представників окупаційної влади, а також передачі матеріальних ресурсів до Російської Федерації. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, це дає достатні підстави вважати, що у обвинуваченого існують соціальні зв`язки з представниками окупаційної влади держави-агресора, а отже на території Російської Федерації та суміжних з Куп`янським районом тимчасово окупованих територіях України.

Наявність у обвинуваченого дружини та неповнолітніх дітей, а також місця проживання у м. Харкові, де його дружина та діти проживають як внутрішньо переміщені особи, не є гарантією його належної поведінки та запобіжником ризику втечі, враховуючи тяжкість можливих правових наслідків для нього в результаті кримінального переслідування.

Отже, проаналізувавши вищевказані обставини, суд приходиться до висновку, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Також існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків з огляду на тяжкість обвинувачення, враховуючи, що ОСОБА_9 є уродженцем м. Куп`янськ, проживав та працював на території Куп`янського району, обізнаний щодо життєвої ситуації свідків, які є місцевими мешканцями, існує ризик його незаконного впливу на свідків, які судом ще не допитані та чиї показання суд може сприймати лише безпосередньо під час судового засідання.

Крім того, під час допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вона повідомила, що на її номер у застосунку «Telegam» від дружини обвинуваченого приходили погрозливі повідомлення, які та згодом видалила, але свідок встигла зробити скриншоти цього листування.

Після допиту свідка ОСОБА_12 головуючим було зроблене повторне попередження присутній у судовому засіданні дружині обвинуваченого ОСОБА_13 у зв`язку з невиконанням нею розпорядження головуючого припинити порушувати порядок у залі судового засідання, оскільки ОСОБА_13 висловлювалася без дозволу головуючого. При цьому свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ці висловлювання були адресовані їй та носили негативний характер.

Оцінивши усі вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що існує ризик того, що обвинувачений не з`явиться у судове засідання, а також ризик того, що він буде вживати заходи для запобігання відправленню правосуддя, здійснюючи незаконний вплив на свідків.

Хоча ризик втечі зменшується зі спливом часу, а ризик незаконного впливу на свідків з огляду на те, що деякі свідки вже допитувалися під час судового розгляду, проте ці ризики досі залишаються актуальними.

З приводу доводів захисників про недоведеність в діях ОСОБА_9 складу інкримінованих йому злочинів, а також про те, що прокурор посилається на ще недосліджені судом докази, а ті докази, які досліджені судом, не доводять наявності складу інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, то під час розгляду питання щодо запобіжного заходу суд оцінює не доведеність інкримінованого обвинувачення, що може мати місце лише за результатами судового розгляду, а наявність інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений, міг вчинити інкриміновані злочини.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність визначення судом розміру застави та посилань на рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 р. № 7-р(ІІ)/2024, то такі доводи є хибними.

Цим рішенням КСУ визнав такою, що відповідає Конституції України ( є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому КСУ у своєму рішення зазначив, що Конституційний Суд України зазначає, що статтю 176 Кодексу Законом України „Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки від 14 квітня 2022 року № 2198-IX доповнено частиною шостою задля захисту національних інтересів України, захисту української державності „від злочинів проти національної і громадської безпеки, та недопущення ухилення винними особами від відбуття кримінального покарання за вчинення злочинів вказаної категорії, а також злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку . Унаслідок таких законодавчих змін за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовують лише під час дії воєнного стану, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні певного переліку злочинів (статті 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України). Конституційний Суд України вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 Кодексу, маючи намір посилити захист суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Крім того, КСУ наголосив, що з огляду на приписи статті 131, частин першої, третьої статті 176, статті 177, частини першої статті 183 Кодексу наголошує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні використовують для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного або обвинуваченого, тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим серед таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, оскільки під час його застосування особу позбавляють свободи. Водночас такий запобіжний захід порівняно з указаними більш м`якими запобіжними заходами за певних умов може стати єдиним дійсно дієвим й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження, зокрема, в умовах воєнного стану, коли забезпечення правопорядку в державі ускладнено, а масові загрози життю і здоров`ю людей, іншим їхнім засадничим правам і свободам надвисокі. За таких умов без тримання особи під вартою, особливо якщо така потреба зумовлена тяжкістю й характером злочинів, у яких підозрюють або обвинувачують особу, наявністю ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, практично неможливо буде забезпечити виконання цією особою процесуальних обов`язків, запобігти її спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, іншій неналежній процесуальній поведінці, що перешкоджатиме здійсненню кримінального провадження або й зовсім унеможливить його й створюватиме у зв`язку із цим загрози низці публічних інтересів.

У цьому кримінальному провадженні існує суспільний інтерес, пов`язаний з особливою вразливістю публічних інтересів в період дії воєнного стану та необхідністю захисту національної безпеки держави у зв`язку з невиправданою збройною агресією РФ проти України, її посяганням на суверенітет та територіальну цілісність України.

Кримінальні правопорушення, вчинення яких інкримінується ОСОБА_9 , відносяться до тих, які посягають на основи національної безпеки України, сфера якої під час воєнного стану та в умовах невиправданої військової агресії РФ проти України, є особливо вразливою.

Таким чином, враховуючи серйозність обвинувачень та суворість можливого покарання та, відповідно, наявність суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні, вищевказані ризики є досі актуальними, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть їм запобігти.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, який може бути забезпечений триманням обвинуваченого під вартою, переважає право обвинуваченого на свободу.

За правилами абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість обвинувачення, а також обставини, які свідчать про ризиків переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків.

З огляду на встановлені судом обставини під час розгляду клопотань сторін, враховуючи тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, тримання під вартою є єдиним дійсно дієвим й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, коли забезпечення правопорядку в державі ускладнено, а масові загрози життю і здоров`ю людей, іншим їхнім засадничим правам і свободам надвисокі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174, 176- 178, 183, 199, 369-372 КПК Україні, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу або встановлення розміру застави ОСОБА_9 .

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 жовтня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 12 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, якщо він перебуває під вартою - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3