Справа № 369/5067/24
Провадження №1-кс/369/1122/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2024 о 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , працюючи на посаді інспектора та поліцейського СРПП відповідно, маючи спеціальні звання та являючись працівниками правоохоронного органу, заступили на чергування у складі екіпажу СРПП «Котляр» № 121 ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, отримали закріплену за ними табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, i здійснювали виконання завдань визначених Законом України «Про Національну поліції» у форменому одязі.

14.02.2024 близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході проведення превентивних заходів, на службовому автомобілі марки «RENAULT» моделі «EXPRESS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, білого кольору, рухаючись по вул. Хрещатик в напрямку вул. Грушевського в м. Боярка Фастівського району Київської області, неподалік будинку № 33, зупинили транспортний засіб марки «KIA RIO», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , котрий виїхав на залізничний переїзд, що по АДРЕСА_1 , при увімкненому червоному світловому сигналі світлофора, який забороняє рух, тобто проїхав на заборонний сигнал світлофора та здійснив в`їзд на залізничний переїзд, в той час коли рух через переїзд був заборонений, тобто порушив п. 20.5В Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП. Після чого, поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що за кермом вказаного автомобілю знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На місці події поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 представились та повідомили водію причину та підстави його зупинки, а також про застосування відеофіксації за допомогою службового портативного нагрудного відеореєстратора «BodyCam».

Після чого, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_5 пройти до службового автомобіля марки «RENAULT» моделі «EXPRESS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, білого кольору, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, відносно водія, на що той погодився.

У подальшому, у ОСОБА_5 , який усвідомлював можливість настання негативних правових наслідків для себе за скоєння ним адміністративного правопорушення, у тому числі, накладення штрафу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, того ж дня, близько 15 год. 15 хв. виник умисел направлений на надання працівникам поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди, за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на надання службовим особам неправомірної вигоди за невчинення службовими особами дій в його інтересах з використанням службового становища, а саме нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, 14.02.2024 о 15 год. 33 хв., знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, ОСОБА_5 , перебуваючи на передньому правому пасажирському сидінні службового транспортного засобу марки «RENAULT» моделі «EXPRESS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, білого кольору, який знаходився за адресою:

АДРЕСА_1 , не звертаючи увагу на попередження поліцейських про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, надав інспектору СРПП ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, (три купюри номіналом по 500 гривень кожна), поклавши їх до паспорта громадянина України, виданого на його ім`я, який передав інспектору СРПП ОСОБА_7 та поклав його між передніми сидіннями службового автомобілю, де також знаходився вказаний вище працівник поліції, який відмовився від отримання неправомірної вигоди.

Про вказаний факт поліцейський СРПП ОСОБА_8 повідомив на спеціальну лінію 102 ГУНП в Київській області та викликав слідчо-оперативну групу Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

15.02.2024 відомості за вказаним фактом зареєстровано до ЄРДР за

№ 0000303, за ч. 1 ст. 136 КК України, та розпочато досудове розслідування.

13.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, маючий повну загальну середню освіту, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, тел. моб.: НОМЕР_3 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 про вчинення злочину; протокол огляду місця події від 14.02.2024 в ході якого у службовому транспортному засобі марки «RENAULT» моделі «EXPRESS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_4 , на торпеді, між лобовим склом та кермом, було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн., а саме три купюри номіналом по 500 (п`ятсот) грн. кожна, за №№ ХБ3764240, ВЄ1457821, АИ8991639; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який брав участь у проведенні огляду місця події в якості понятого, в присутності котрого було виявлено та вилучено зазначені вище грошові кошти; протокол допиту свідка ОСОБА_10 , який брав участь у проведенні огляду місця події в якості понятого, в присутності котрого було виявлено та вилучено зазначені вище грошові кошти; протокол допиту свідка інспектора СРПП ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , якому ОСОБА_5 надав неправомірну вигоду; протокол огляду предметів (відеозаписів) в ході якого оглянуто відеозаписи, котрі зафіксували факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та іншими доказами в своїй сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в Київській обл., зареєстрований у. м. Києві, та враховуючи, що згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

У даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлюючи неможливість застосування до нього «пільгових» інститутів призначення покарання (ст. 69, 75 КК України) може вживати заходів для уникнення покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Аналізуючи ризик переховування в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має на утриманні батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання з метою переховування;

- підозрюваний ніде не працює, тобто не має офіційного та постійного джерела доходів;

- підозрюваний не визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, а отже може вживати заходів для переховування.

Прошу суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

За таких обставин орган досудового розслідування приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу особистого зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , тому на підставі вищевказаного слідчий просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, тел. моб.: НОМЕР_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком на два місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

не відлучатися з м. Бровари Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

прибувати до старшого слідчого СВ Фастівського РВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_4 з визначеною періодичністю, а саме кожного понеділка об 11:00 год.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав, викладених в останньому.

Підозрюваний та його захисник просили суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

В судовому засіданні прокурором зазначено, що на цей час продовжують існувати встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому на цей час наявна обґрунтована потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених:1) частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Відповідно до ч. 1 ст. 478 КПК України, потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Слід окремо зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже повідомлення про підозру є таким що відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та містить усі встановлені законом складові, зокрема правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та зазначені усі суттєві обставин, відомі на момент повідомлення про підозру.

Тому, зважаючи на вищевказане, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотаннястаршого слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 194, 199, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_12