Справа № 640/6410/18
н/п 1-в/953/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова, клопотання засудженого ОСОБА_3 , пов`язаного із виконанням вироку у кримінальному провадженні №0000552 від 10.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2021 року до Київського районного суду м.Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000552 від 10.02.2018 про вирішення питань пов`язаних із виконанням вироку. ОСОБА_3 зазначив, що він засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Судом не застосована ч.4 ст. 70 КК України та не вирішене заявлене прокурором клопотання про об`єднання вищевказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України, що перебувало на розгляді Московського районного суду м. Харкова.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2021, клопотання передано для розгляду судді ОСОБА_4

04.10.2024 суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 заявлений самовідвід з підстави неможливості розгляду вищезазначеного клопотання, зумовленої попередньою участю у кримінальному провадженні в якості слідчого судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.10.2024, заява судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 про самовідвід розподілена в провадження судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 року заяву судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 про самовідвід з розгляду клопотання ОСОБА_3 , пов`язаного із виконанням вироку у кримінальному провадженні №0000552 від 10.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, задоволено.

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , пов`язаного із виконанням вироку у кримінальному провадженні №0000552 від 10.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, передано до канцелярії суду з кримінальних справ для автоматичного розподілу в порядку, визначеному ч.3 ст.35 КПК України.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Київського районного суду м.Харкова від 09.10.2024, клопотання передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання засудженого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000552 від 10.02.2018 про вирішення питань пов`язаних із виконанням вироку за його відсутності, заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки питання порушені у клопотанні засудженого вирішені за наслідками апеляційного та касаційного перегляду. Підстави для його задоволення відсутні.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

31 серпня 2021 року до Київського районного суду м.Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000552 від 10.02.2018 про вирішення питань пов`язаних із виконанням вироку. ОСОБА_3 зазначив, що він засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Судом не застосована ч.4 ст. 70 КК України та не вирішене заявлене прокурором клопотання про об`єднання вищевказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України, що перебувало на розгляді Московського районного суду м. Харкова.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбачено ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбуття покарання обчислюється з 27.03.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання, зарахувавши час тримання під вартою з 27.03.2018 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню відбуття покарання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , який звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування в строк відбуття покарання, строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 засуджений за злочин, який було вчинено після 21.06.2017 року, та фактичне затримання засудженого відбулось 27.03.2018 року тому не має правових підстав для зарахування засудженому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

Окрім цього засуджений просив застосувати до нього вимоги ч.4 ст. 70 КК України та об`єднати два кримінальних провадження, які знаходились в провадженні Київського районного суду м.Харкова за ч.3 ст. 186 КК України та Московського районного суду м.Харкова за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки відомості в ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України було внесено 12.01.2017 року.

12.03.2020 року вироком Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту вказаного вироку ОСОБА_3 вчинив злочин після 21 червня 2017 року, а саме 10 лютого 2018 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

14 червня 2021 року ухвалою Харківського апеляційного суду, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання залишено без змін.

Отже колегія суддів Харківського апеляційного суду, погодилась з висновками районного суду щодо безпідставності доводів засудженого ОСОБА_3 , про не зарахування йому в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення у звязку з чим апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду залишено без змін.

Крім цього колегія суддів Харківського апеляційного суду, зазначила, що апеляційні доводи засудженого щодо об`єднання двох кримінальних проваджень, які знаходились в провадженні Київського районного суду м.Харкова та Московського районного суду м.Харкова, а також призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, не підлягають задоволенню, оскільки вказане питання може бути вирішено районним судом по місцю відбування покарання засудженого в порядку ст. 537 КПК України.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

З огляду на викладене клопотання засудженого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000552 від 10.02.2018 про вирішення питань пов`язаних із виконанням вироку не підлягає задоволенню, оскільки дане питання було предметом судового розгляду за наслідками якого прийнято рішення яке набрало законної сили та є остаточним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537 ч. 9, 539 ч. 4 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання щодо перерахунку строку тримання під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1