г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3405/24
Номер провадження 1-кс/213/384/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 серпня 2024 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання Слідчого СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000412, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новогригорівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх та інших осіб не має, офіційно не працюючий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 25.11.2015 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.3 КК України, засуджений до 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України по сукупністю вироків частково доєднати невідбуте покарання до вироку Криворізького районного суду від 18.08.2015, до відбування покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- 24.12.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України, засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.4 КК України до відбування покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- 29.12.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.2 КК України, засуджений до 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 та 70 ч.5 КК України до відбування покарання 3 роки 4 місці позбавлення волі. Звільнився 03.11.2017 умовно-достроково невідбуте покарання 11 місяців 27 днів;

- 25.05.2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1,2,3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- 17.09.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 20.12.2018 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України до відбування покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 30.11.2022 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області №94 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 05.06.2023 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді сплати штрафу у розмірі 850, 00 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вказав про існування ризиків за п.п.1,5 ч.1 ст 177 КПК України.

Підозрюваний зазначив, що переховуватись не буде, з`явився на виклик слідчого; також кримінальні правопорушення вчиняти не буде, працює неофіційно. Просив обрати запобіжний захід домашній арешт за місцем мешкання.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий за скоєння корисливого злочину, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності, в умовах воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (в редакції від 23.05.2022) у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який на даний час Указом Президента України від 12.08.2024 продовжено до 05 години 30 хвилин 09 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.07.2024 року близько 21:00 години, перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, зокрема з території заводу «Промдизель». В подальшому ОСОБА_5 попрямував до території заводу «Промдизель» (ПРАТ «МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де перестрибнувши через огорожу, потрапив на його територію та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до адміністративно-побутового корпусу, де за допомогою знайденого ним фрагменту цегли розбив металопластикове вікно приміщення навчального класу, та через вказане вікно проник до приміщення адміністративно-побутового корпусу заводу. Знаходячись в приміщенні адміністративно-побутового корпусу, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, з метою особистого збагачення, з приміщення роздягальні, діючи в супереч інтересам власника, таємно викрав мікрохвильову піч LG MS-2322A/02 білого кольору, що знаходилась на підвіконні, вартість якої відповідно до висновку експерта № CE-19/104-24/32426-TB від 14.08.2024 становить 1733,33 гривень, далі з коридору корпусу таємно, викрав бензопилу БП «Світязь» 45-18/2PRO чорно-зеленого кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта № CE-19/104-24/32422-TB від 14.08.2024 становить 1500,00 гривень, після чого піднявшись на третій поверх корпусу за допомогою фізичної сили, пошкодив раму вхідних дверей та проникнувши до кабінету начальника дільниці (приймальні), з якого, таємно викрав монітор Philips 196v3L чорного кольору, що знаходився на офісному столі, вартість якого відповідно до висновку експерта № CE-19/104-24/32427- ТВ від 15.08.2024 становить 1066,67 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 утримуючи зазначене вище майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4300 гривень.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах дії воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З`ясовано, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на матеріали, додані до клопотання слідчого, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 185 ч.4 КК України караються позбавленням волі на строк від 5 років. Кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний не одружений, дітей не має, офіційно не працює. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше судимий. Має негативну репутацію. В судовому засіданні підтвердив, що побив співмешканку, в квартирі якої фактично проживав.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховування обґрунтовується тим, що підозрюваний офіційно не працює, не одружений, дітей не має, - що свідчить про відсутність в нього будь-яких соціальних зв`язків, та можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності. Розуміючи, що може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може ухилитись від слідства та суду, крім того в країні воєнний стан, що збільшує таку ймовірність.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що підозрюваний будучи неодноразово судимим, - знову підозрюється у вчиненні умисного злочину; крім того ніде офіційно не працевлаштований, підтвердження наявності доходів, постійного законного заробітку суду не надав; тому є висока імовірність, що може вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення для відшукання засобів для існування.

З практики ЄСПЛ вбачаються, принципи конвенційного прецедентного права, як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Стороною захисту не спростовано вказані ризики. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків, що б спростували або зменшили зазначені ризики, суду не надано.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ОСОБА_7 проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти вказаним ризикам, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, та зможе вчиняти кримінальні правопорушення, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Крім того він мешкав в квартирі із співмешканкою, яка звернулась до поліції з приводу вчинення підозрюваним домашнього насильства щодо неї, що унеможливлює застосування домашнього арешту за спільною з співмешканкою підозрюваного адресою. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та слід визначити альтернативний запобіжний захід заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000412, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 21.10.2024р.

Визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 121120 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_5 запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора; з`являтись на виклики суду та слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Виконання ухвали покласти на ВП № 6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1