КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києвавід 01 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києвавід 01.04.2024 задоволено клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14.04.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Також ухвалою доручено Дніпровському УП ГУНП в м.Києві:

- забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 ;

- провести дослідження фактів, зазначених у скарзі захисником ОСОБА_8 ;

- вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного ОСОБА_6 згідно із законодавством.

____________________________________________________________________________________

Справа № 755/15047/24 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3192/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк апеляційного оскарження та змінити ухвалу слідчого судді в частині продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що підозрюваний не має намірів уникати досудове розслідування та виклики до суду, оскільки останній не вчиняв інкримінованих йому дій, що підтверджується Висновком судового експерта № 1225 від 15.11.2023.

Крім того, ОСОБА_6 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, апеляційну скаргу захисником ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надіслано 08.04.2024 (понеділок), у строк, передбачений пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Згідно даних матеріалів судового провадження, Дніпровським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003479 від 02.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 03.10.2023, цього ж дня о 00 год. 05 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

03.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у згвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла 14 років, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2023 ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.12.2023 року включно.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 27.11.2023 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою строком до 03.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2023 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2023 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою строком до 24.02.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2024 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою строком до 03.04.2024 року включно.

19.03.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, у згвалтуванні, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 152 КК України; у згвалтуванні, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 6 ст. 152 КК України; та в умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 301-1 КК України.

19.03.2024 на підставі ст. 290 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, та здійснено відкриття матеріалів стороні захисту.

27.03.2024 старший слідчий Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14.04.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01.04.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14.04.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Також ухвалою доручено Дніпровському УП ГУНП в м.Києві:

- забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 ;

- провести дослідження фактів, зазначених у скарзі захисником ОСОБА_8 ;

- вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного ОСОБА_6 згідно із законодавством.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчинення інкримінованих йому дій, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно завершити ознайомлення сторін кримінального провадження із матеріалами досудового розслідування.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який не одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, є особою пенсійного віку, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, враховуючи правову кваліфікацію інкримінованих йому злочинів та зміст підозри.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_6 не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 не має наміру уникати органів досудового розслідування, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що підозрюваний раніше не судимий, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не спростовують висновку слідчого суддів про продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3