Номер провадження:1-в/521/991/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14»

щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 серпня 2022 року за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14», в інтересах засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., а саме призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 серпня 2022 року за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути клопотання без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що ДУ "Одеська виправна колонія №14" стосовно останнього виконуються вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 серпня 2022 року, що надає Малиновському районному суду м. Одеси право розглянути подане клопотання.

Судом встановлено, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 серпня 2022 ОСОБА_4 засуджено до 6 років позбавлення волі за вчинення двох крадіжок, а саме: 11.05.2022 року за вчинення крадіжки на суму 550,00; 23.08.2022 року за вчинення крадіжки на суму 980,00 гривень, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крадіжки майна на загальну вартість 1530,00 гривень. Вказаний вирок набрав законної сили.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2022 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 грн (1240,50х2=2481).

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Татарбунарського районного суду Одеської області, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням за статтею 185 КК України, оскільки вартість майна, як окремо за кожним злочином так і разом, не передбачає кримінальну відповідальність.

Згідно із абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 6 листопада 2009 року N 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 "Порушення недоторканності житла" КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.08.2022 у справі N 515/783/22 слід привести у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.08.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки обмеження волі. Строк відбування покарання рахувати з 28.09.2022 року.

Відповідно до ч.1 п. (а) ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, строк ув`язнення з 28.09.2022 року по 15 жовтня 2024 року із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, за ч. 1 ст.162 КК України покарання відбув 28.03.2024 року, останній підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_4 у ДУ "Одеська виправна колонія №14", окрім вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.08.2022, немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» та засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.08.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки обмеження волі. Строк відбування покарання рахувати з 28.09.2022 року.

Відповідно до ч.1 п. (а) ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, строк ув`язнення з 28.09.2022 року по 15 жовтня 2024 року із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння та відбуття покарання за ч. 1 ст.162 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.08.2022 за ч.3 ст.15, ч.4 ст185, ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з ДУ "Одеська виправна колонія №14".

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1