КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4814/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2024рокупро продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 вересня 2024 року включно.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений є раніше не судимою особою, має похилий вік, постійне місце проживання у м. Києві, має стійкі соціальні зв`язки. Захисник вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та саме клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить обставин про наявність відповідних ризиків. Стверджує, що в судовому засіданні докази щодо наявності ризиків до клопотання не додавалися та судом першої інстанції не досліджувались. Вважає, що судом було продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 виключно на підставі тяжкості злочину. При цьому суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою (більше двох років) та всі ризики, які б могли існувати на час затримання, вже втратили свою актуальність. Зазначає, що у зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження переконливих доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_6 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та враховуючи його майновий та сімейний стан, захисник вважає, що застава у мінімальних межах зможе достатньою мірою гарантувати виконання обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Звернувшись із апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 не заявив такого клопотання, яке б узгоджувалося із наведеними вимогами ч. 4 ст. 422-1 КПК України. Прохання розглядати апеляційну скаргу виключно у присутності захисника та обвинуваченого не відповідає змісту ч. 4 ст. 422-1 КПК України, якою передбачено розгляд апеляційної скарги саме за участю сторін, а не лише сторони захисту. За наведених обставин колегія суддів здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність існування заявлених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Продовження найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_6 на даний момент обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти громадської безпеки, організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації, а суд першої інстанції вважає доведеними заявлені прокурором ризики, а саме те, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на не допитаних свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим належну процесуальну поведінку, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, є особою пенсійного віку, що саме по собі не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Продовження тримання під вартою зумовлене тим, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В даному випадку існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можевдатися до відповідних дій, тому потреба у продовженні такого виняткового заходу не відпала. Ізоляція обвинуваченого від суспільства дозволяє найбільш продуктивно забезпечити мету, яка досягається запобіжними заходами, зокрема для запобігання спробам ухилитися від суду, враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені не завершений. На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків в клопотанні прокурора, колегія суддів вважає непереконливими.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4