Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/130/24
Єдиний унікальний №733/1634/24
Ухвала

02 серпня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

01.08.2024 року прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 направлено до Ічнянського районного суду Чернігівської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000130 від 07 травня 2024 року та разом з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , яке прокурор мотивує тим, що 07 травня 2024 року у порядку ст. 208 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано, 08 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 06 липня 2024 року включно. Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 серпня 2024 року включно.

Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 02 серпня 2024 року. Обставини, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та строків його продовження не змінились, ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, так як ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не має постійного законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий та будучи судимим за тяжкий майновий злочин вчинив інший тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, а тому може і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення. Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні подане ним клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, вказаних у даному клопотанні.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , враховуючи думку останнього, просила суд винести законне та обгрутноване рішення.

З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Статтею 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що 07 травня 2024 року у порядку ст. 208 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано, 08 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 06 липня 2024 року включно. Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 серпня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 02 серпня 2024 року.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, в зв`язку з чим може не виконувати обов`язки та не з`являтися до суду, залишати місце свого проживання, а також переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий та будучи судимим за тяжкий майновий злочин, вчинив інший тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про можливість останнього і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, ризики, які вказані в клопотанні прокурора, які існували під час обрання міри запобіжного заходу та його продовження у вигляді тримання під вартою не зменшилися та враховуючи те, що на сьогоднішній день справа не розглядалася та не допитані свідки та потерпілий, суд вважає, що відсутні підстави для застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів, які б могли запобігти встановленим судом ризикам.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевказане та встановлені судом обставини при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, продовження існування ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання йому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 176-177, 194, 196, 197, 199, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 вересня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1