Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2080/23
Провадження №: 1-кп/332/65/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000034 від 10.01.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любимівка, Михайлівського р-ну, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (111 окремий батальйон територіалдьної оборони), який перебуває на посаді кулеметника другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти, у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000034 від 10.01.2023, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

05.09.2024 прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки, на думку прокурора, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Дані ризики також виключають можливість обрання більш м`яких запобіжних заходів, так як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, що вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що обвинувачений вину у вчиненому визнає. Також просила врахувати емоційний стан обвинуваченого, той факт, що ОСОБА_4 захищав країну. А також те, що останній має тимчасове місце проживання у м. Запоріжжі, він переїхав з Михайлівського району, рідних у м.Запоріжжі немає.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Клопотання прокурора оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

У цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Останній вину у вчиненому визнає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує: що ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі, може умисно ухилятися від явки до суду або переховуватись від суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 двічі оголошувався у розшук через неявку до суду. Так, кримінальне провадження відносно обвинуваченого перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя з 27.04.2023.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може знов переховуватись від суду.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкодити встановленню істини у справі, узгодивши свої показання з показаннями свідків або вчинити тиск з метою спонукання їх змінити показання, адже знає останніх.

Крім цього, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, будучи солдатом в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) зокрема вчинив самовільне залишення місця служби, що не виключає наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_4 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, суд враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її обвинуваченим.

В ході розгляду клопотання захисником не надано суду доказів в обґрунтування доводів про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 наміру вчинити дії, направлені на переховування від суду, вчинити вплив на свідків або вчинити новий злочин.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суд, спростовує можливість застосування до обвинуваченного менш суворого запобіжного заходу.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до п. 7 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

За викладених обставин, суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає можливим застосувати заставу у розмірі 30 мінімумів для працездатних осіб. Таким чином, ОСОБА_4 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 90840,00 грн.

У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_4 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації та проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) прибувати за кожною вимогою до суду; 5) утримуватися від спілкування зі свідками.

Згідно ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто по 03 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з моменту його фактичного затримання в залі суду 05.09.2024.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

Призначити заставу в розмірі 90840,00 гривень, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.

Реквізити для внесення застави: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за , Рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172.

У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації та проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) прибувати за кожною вимогою до суду; 5) утримуватися від спілкування зі свідками.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення до Запорізького апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 06 вересня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1