ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №489/6723/21
Провадження №1-кп/477/377/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що відомості про вчинені кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування за матеріалами даного кримінального провадження. 10.05.2013 до ЄРДР за №0000686 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України за фактом самовільного зайняття ОСОБА_6 земельних ділянок загальною площею 6 га, розташованих в межах Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, які належать ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 14.06.2013 до ЄРДР за №0000874 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.358 КК України за фактом підробки договорів купівлі-продажу і їх використання для заволодіння земельними ділянками на території с. Лимани, Жовтневого району Миколаївської області. 15.08.2014 до ЄРДР за №0000722 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ст.356 КК України за фактом самовільних дій 02.10.2012 ОСОБА_6 стосовно зайняття земельних ділянок за межами Лиманівської сільської ради. 18.08.2014 матеріали кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження за №0000686.

10.08.2016 до ЄРДР за №0000003 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.361 КК України за фактом самовільного втручання в роботу автоматизованої системи Держгеокадастру України невстановленої особи з метою набуття права власності на належні ОСОБА_4 земельні ділянки, розташовані на території Лиманівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. 10.08.2016 матеріали кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження за №0000686.

02.09.2016 до ЄРДР за №0000200 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ст.356 КК України за фактом самоправного обробітку земельних ділянок, належних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 22.01.2017 матеріали кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження за №0000686.

Прокурор просить суд закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356 КК України відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальними проступками, і кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.361 КК України є нетяжким злочином, а з дня внесення відомостей до ЄРДР до теперішнього часу встановити особу, причетну до вчинення даних кримінальних правопорушень прокурор та органи досудового розслідування не встановили, в той час як строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України за вчинення кримінальних проступків та нетяжкого злочину, скінчилися.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та аргументував його викладеними у ньому доводами, просив суд клопотання задовольнити.

Потерпілий та представник потерпілого проти задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження заперечували, оскільки вважають, що відомо про особу, яка вчинила кримінальні правопорушення та зазначили, що ОСОБА_6 з осені 2012 року самоправно зайняв земельні ділянки та до теперішнього часу їх обробляє. Також представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 зазначила, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обмінний файл, навмисно або з необережності, слідством не встановлено, були внесені невірні дані координат земельних ділянок і зазначені файли містить прізвища осіб, які вносили такі зміни, а саме ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 .

Крім того, потерпіла сторона зазначила про те, що не заперечує про закінчення строків притягнення до відповідальності осіб, яких досудове розслідування разом з представниками державного обвинувачення не встановило, однак вказане формулювання підстави, без встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення не відновлює прав потерпілого ОСОБА_4 , які порушені, починаючи з 2012 року та держава у в особі органів досудового розслідування та прокуратури не вжила належних заходів до відновлення таких прав потерпілого, у результаті чого останній почувається незахищеним від свавілля місцевих привілейованих осіб які обробляють спірні земельні ділянки.

Надавши оцінку доводам клопотання та дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як встановлено під час судового розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України, в ході досудового розслідування проведено ряд слідчих та процесуальних дій, спрямованих на з`ясування обставин правопорушень, зокрема здійснено допити свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 проведено одночасний допит свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_12 , одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 , одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , допити потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , складено план слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, здійснено огляд документів, які були вилучені 14.03.2014 у приватного нотаріуса ОСОБА_48 , були надані доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. 40 КПК України), проведено судово-почеркознавчу експертизу, що підтверджується висновком експерта №553 від 14.04.2014, здійснено огляд журналу-реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Лиманівської сільської ради за 2008 рік (протокол огляду від 05.05.2014).

Матеріали кримінального провадження також містять значні об`єми вказівок прокурорів різних рівнів слідчим органам, та листування слідчих органів з органами які відповідають за реєстрацію, відведення та оформлення земельних ділянок. Останні вказівки прокурора ОСОБА_49 начальнику СВВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області не містять дати, а відповідно підшиті у томі №8 після повернення справи судом Ленінського району м. Миколаєва разом з ухвалою про відмову у задоволенні аналогічного клопотання. Відповідно до зазначених вказівок орган досудового розслідування направив до Керівнику Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, лист - прохання про необхідність проведення службової перевірки посадових осіб на предмет порушення в їх діях під час виготовлення технічної документації із землеустрою довіреної особи ОСОБА_18 та надання оцінки їх діям. На зазначений запит органу досудового розслідування повідомлено про неможливість проведення службової перевірки так як вказана перевірка не входить до повноважень адресата.

На що Миколаївська обласна прокурату направила запит до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про проведення службових перевірок із вищевказаних питань на що отримала відповідь, що у разі виявлення порушень після проведення перевірки такі матеріали будуть передані на розгляд Кваліфікаційної комісії для вжиття заходів передбачених Законом. Вказана відповідь стала підставою для повторного направлення кримінального провадження в суд з клопотанням про його закриття.

Відповідно до ст. 49 КК України, визначено строки притягнення особи до кримінальної відповідальності, які диференціюються в залежності від тяжкості кримінального провадження та виду покарання, що передбачене санкцією Кримінального закону.

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

В ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 131-1 Конституції України зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Як вбачається з ч. 2 ст. 9 КПК України законність полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ст. 25 КПК України публічність передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті, а саме, у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 295/8212/21 від 16.06.2022 нормою ст. 284 ч. 1 п. 3-1 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. За нормою, передбаченою ст. 284 ч. 1 п. 3-1 КПК України, суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності лише за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як встановлено постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 750/153/20 від 16.09.2020 закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. З досліджених матеріалів судового провадження за скаргою прокурора про закриття кримінального провадження, належного та повного проведення слідчих дій у справі проведено не було. Зі змісту оскаржуваної ухвали від 23 січня 2020 року слідує, що в судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, зазначав, що в ході досудового розслідування не отримано відомостей про наявність в діях конкретного державного виконавця складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, не встановлено наявність умислу на вчинення кримінального правопорушення вказаною особою, що свідчить про протиріччя у позиції прокурора, який вказував на конкретну особу в діях якої відсутній склад злочину. За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 397/42/20 від 23.02.2021 зазначено, що приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора і закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст. 49 КК України, однак із вказівкою на встановлення конкретних осіб, які причетні до вчинення злочину, суд допустив протиріччя з нормою процесуального закону, яке призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський Суд з прав людини в рішеннях у справах «Олександр Ніконенко проти України» (заява №54755/08) від 14.11.2013, «Карабет та інші проти України» (заяви №№38906/07 і 52025/07) від 17.01.2013 дійшов висновку, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо.

Зі змісту рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мокану та інші проти Румунії» (заяви №№10865/09, 45886/07 та 32431/08) від 17.09.2014 зазначив, що який би спосіб не було обрано, органи влади повинні діяти за власною ініціативою. На додаток, для того, щоби бути ефективним, розслідування має бути здатним привести до встановлення і покарання винних осіб. Хоча це не є зобов`язанням результату, а є обов`язком вжити заходів, будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановити обставини справи або особу винних, ризикує порушити потрібний стандарт ефективності. Вимога невідкладності і розумної швидкості є безумовною у цьому контексті, хоча й можуть існувати перешкоди і труднощі, які перешкоджають прогресу у розслідуванні в окремій ситуації. Більше того, спосіб, у який строк давності застосовується, повинен відповідати вимогам Конвенції.

Суд враховує, що прокурором в клопотанні про закриття кримінального провадження від 04.10.2021 зазначено, що 07.07.2009 видано державні акти на право власності на земельні ділянки: ОСОБА_7 з кадастровим номером 0:02:000:0798, ОСОБА_4 з кадастровим номером 0:02:000:0797, ОСОБА_8 з кадастровим номером 0:02:000:0785 і до осені 2012 року зазначені земельні ділянки оброблялись ОСОБА_4 з дозволу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Крім того, прокурором зазначено, що з осені 2012 року вказані земельні ділянки були самовільно зайняті місцевим мешканцем ОСОБА_6 , який із зазначеного часу почав обробляти земельні ділянки, та пояснив, що вони належать йому та придбані у громадян.

Таким чином, прокурор просить закрити кримінальне провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому в клопотанні вказує на конкретну особу - ОСОБА_6 і зазначає про те, що він самовільно зайняв земельні ділянки. За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження, порушуватиме вимоги КПК України.

Встановивши осіб, які причетні до скоєння злочину, орган досудового розслідування повинен зібрати докази, якими або підтвердити обґрунтовані підозри щодо вказаних осіб або закрити кримінальне провадження за відсутності події або складу кримінального правопорушення в діях цих осіб.

Суд приходить до висновку, що клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000686 від 10.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358, ст. 356, ч.1 ст.361, ст. 356 КК України повернути прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили в момент її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1