Справа № 135/1259/24
Провадження № 1-в/135/143/24
У Х В А Л А

іменем України

31.10.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою, у якій просив застосувати до нього Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а також зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.11.2016 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву, просив застосувати до нього Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024, переглянути вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України, а також зменшити йому остаточно призначене покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017, з урахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив задовольнити заяву засудженого в частині застосування Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що звільнення від покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, не впливає на остаточне призначене йому покарання за цим вироком, а також не впливає на покарання, яке призначене вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017, з урахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021.

Представник ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» просив розглянути заяву засудженого про застосування Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 та зарахування строку попереднього ув`язнення на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно вироку ОСОБА_6 своїми протиправними діями 13.10.2015 вчинив крадіжку чужого майна, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 400 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1218 грн.).

Вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017 ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021, вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017 щодо ОСОБА_6 змінено в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого. Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 11 років позбавлення волі. Вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України скасований і справа закрита за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 12 років позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 щодо зворотної дії змін до статей 185, 190, 191 КК внаслідок набрання чинності Законом №3886-IX зазначила, що Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 завдав матеріальну шкоду потерпілій на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Як встановлено судом, вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 ОСОБА_6 також засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Одночасно з цим, звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 за ч.2 ст.185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, не впливає на остаточне покарання, яке призначене йому вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016, оскільки цим вироком остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 слід вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Разом з цим, вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017, змінений ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021, за яким ОСОБА_6 остаточне покарання було призначено відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 у виді 12 років позбавлення волі, слід залишити без змін.

Вимоги заяви засудженого ОСОБА_6 в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення починаючи з 14.11.2016 не підлягають задоволенню, оскільки ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021 на підставі ч.5 ст.72 КК України вже вирішено питання про зарахування ОСОБА_6 в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі: з 14.11.2016 по 02.10.2017, з 27.11.2018 по 14.11.2018, з 11.06.2020 по 16.02.2021, а з 03.10.2017 по 26.11.2018, з 15.11.2019 по 10.06.2020, з розрахунку один день відбування покарання за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 03.05.2017, змінений ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2021, яким відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням Іллінецького районного суду Вінницької області від 16.11.2016 остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 12 років позбавлення волі, залишити без змін.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення відмовити.

Направити до Державної установи «Ладижинська виправна колонія №39» копії ухвали - для відома та виконання, та для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складений 01.11.2024.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1