справа № 274/9048/24
провадження № 1-кс/0274/2106/24

Ухвала
22.11.2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичева Житомирської області, українцю, громадянину України, маючому вищу освіту, одруженому, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, учаснику бойових дій, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
в с т а н о в и в :
22.11.2024 р. слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Також орган досудового розслідування у клопотанні посилається на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи характер та ступінь тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , міру покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, який не працює, якому відмові дані про свідків, тому існують наявні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
21.11.2024 р. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, затримано ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України.
22.11.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зазначив, що злочин був вчинений з корисливих мотивів. Ініціатором вчинення злочину був ОСОБА_5 , який за це отримав грошові кошти, які в подальшому були вилучені. Вказав, що підозрюваний є учасником бойових дій, тому знає як поводитися з бойовими припасами.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що він працює вантажником у магазині "М"ясний майстер", що розташований в районі автостанції в м. Бердичеві. Зі слів підозрюваного, він передав документи на його офіційне працевлаштування. Два роки служив у ЗСУ. Нещодавно звільнився по догляду за матір"ю, якій 64 роки, вона має II групу інвалідності. Також разом з ним та матір"ю проживає бабуся, за якою він також доглядає. Він живе за отримані ним кошти, як учасник бойових дій у розмірі 3000 - 3500 грн. За таких підстав просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що він не знає, де живе свідок Куліш, жодних предметів він йому не передавав. Під час проведеного за адресою його проживання обшуку було вилучено 11 патронів і пустий корпус від гранати. На підставі викладеного, просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов"язання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні у своєму виступі заперечила проти обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що подане клопотання слідчого належними доказами не підтверджене. Ризики, викладені у клопотанні, не доведені та не обґрунтовані. Так, ОСОБА_5 під час досудового розслідування перебував за місцем проживання, не переховувався від слідства. Вплив на свідка ОСОБА_7 також не доведений, оскільки вказаний свідок є легендованою особою. Ризики впливу на інших осіб та вчинення іншого кримінального правопорушення також не доведені. Вказала на те, що підозрюваний має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, матір - інваліда II групи, за якою здійснює догляд, бабусю. Проживає за адресою реєстрації. Вказана квартира належить його матері. Він є учасником бойових дій. У зв"язку з чим, просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання, що дасть йому можливість працювати та утримувати 4-х осіб, які перебувають на його утриманні.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
21.11.2024 р. о 16:15 год. було затримано ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
22.11.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, але не пізніше 08 жовтня 2024 року, за невстановлених слідством обставин та у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи відповідного дозволу, незаконно придбав корпус наступальної осколкової ручної гранати М67 з підривачем М213, які зберігав у невстановленому слідстві місці.
В подальшому ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, не пізніше 08 жовтня 2024 року, в ході спілкування із особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ), запропонував купити у нього корпус наступальної осколкової ручної гранати М67 з підривачем М213, які він придбав без передбаченого законом дозволу, тобто запропонував збути.
У свою чергу, ОСОБА_8 , розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_5 , погодився на пропозицію останнього з метою викриття його злочинних дій.
Надалі ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, 08.10.2024 р. близько 16 год., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи неподалік готелю «У свата», що за адресою: АДРЕСА_2 , безоплатно збув ОСОБА_8 . корпус наступальної осколкової ручної гранати М67 з підривачем М213.
О 17 год. 50 хв. того ж дня ОСОБА_8 , перебуваючи на непрацюючій автозаправці ANP, що за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно видав працівникам Національної поліції України придбаний в ОСОБА_5 корпус наступальної осколкової ручної гранати М67 з підривачем М213.
Крім цього, ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, але не пізніше 21 листопада 2024 року, за невстановлених слідством обставин та у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи відповідного дозволу, незаконно придбав корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та два підривача УЗРГМ-2, які зберігав у невстановленому слідством місці.
В подальшому ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, не пізніше 21 листопада 2024 року, в ході спілкування із особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ), запропонував купити у нього корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та два підривача УЗРГМ-2, які він придбав без передбаченого законом дозволу, тобто запропонував збути.
У свою чергу, ОСОБА_8 , розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_5 , погодився на пропозицію останнього з метою викриття його злочинних дій.
Надалі ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з указаного мотиву та мети, 21.11.2024 р. близько 16 год. 00 хв., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи неподалік автовокзалу АДРЕСА_4 , збув ОСОБА_8 корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та два підривача УЗРГМ-2 за грошові кошти у сумі 1 900 гривень.
О 16 год. 27 хв. того ж дня ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Бердичівського районного відділу поліції, що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Героїв України, 67, добровільно видав працівникам Національної поліції України придбані в ОСОБА_5 корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та два підривача УЗРГМ-2.
Своїми діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
- протоколом ОМП від 08.10.2024 р.;
- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 21.11.2024 р.;
- протоколом огляду покупця, яким здійснено оперативну закупку та вилучення у нього речей від 21.11.2024 р.;
- довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 1404 та 1405 від 21.11.2024 р.;
- протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 18.10.2024 р. та 22.11.2024 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.11.2024 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.11.2024 р.;
- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 21.11.2024 р.;
- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 21.11.2024 р.,
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризиком у контексті кримінального процесуального законодавства є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними та належним чином необґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, викладені слідчим у клопотанні.
Так, ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором не доведені, оскільки, починаючи з дня внесення відомостей до ЄРДР - з 09.10.2024 р. на день розгляду клопотання в суді - 22.11.2024 р. підозрюваний ОСОБА_5 має належну поведінку, перебував за місцем свого проживання, не вчиняв спроб переховування від слідства.
Також на день розгляду клопотання в суді встановлено наявність місця реєстрації підозрюваного ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він проживає тривалий час, починаючи з 05.02.2013 р. Вказана квартира є власністю його матері. За вказаною адресою підозрюваний проживає разом з матір"ю - інвалідом II групи, за якою здійснює догляд, та з бабусею. Окрім матері та бабусі на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Встановлені обставини свідчать про існування сформованих соціальних зв"язків підозрюваного за місцем його проживання. Встановлено й те, що підозрюваний офіційно працевлаштовується в магазині "М"ясний майстер" в м. Бердичеві.
З матеріалів клопотання також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має посередню характеристику за місцем проживання (скарги від сусідів на підозрюваного ОСОБА_5 не надходили, до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку протягом року не притягувався).
Ризик незаконно впливати на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні також не доведений, оскільки свідки, які зазначені у клопотанні, є легендованими особами, підозрюваному не відомі їхні анкетні дані, адреси проживання. Інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні не встановлено.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, також не доведений, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; не притягувався протягом року до адміністративної відповідальності. Також в ході проведення обшуку за його місцем проживання були вилучені усі бойові припаси та складові до них.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч. 6 та 8 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК УКраїни, і на які вказує слідчий у клопотанні, також не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Також слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у підозрюваного ОСОБА_5 місця реєстрації, за яким він проживає тривалий час разом з матір"ю - інвалідом II групи, за якою здійснює догляд, та з бабусею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, офіційно працевлаштовується, має посередню характеристику, відсутність судимостей.
Щодо клопотання захисника про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання, слідчий суддя зазначає, що заявлене клопотання належними доказами не доведене, а тому задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193-194, 196- 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуватиме під домашнім арештом ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 7 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 22 січня 2025 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган Національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1