Справа № 288/1321/24
ВИРОК

IМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000178 від 19.10.2023 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судиму вироком Святошинського районного суду міста Києва від 24.05.2022 за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

13.01.2023 біля 16 год. 00 хв. отримавши доступ до банківських рахунків потерпілої ОСОБА_6 та після створення від її імені акаунту в мобільному додатку «Ощад 24/7», у ОСОБА_5 , яка перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки а саме - грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, діючи з корисливих мотивів та із ціллю особистого збагачення ОСОБА_5 , 13.01.2023, за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7» від імені ОСОБА_6 авторизувалася у мобільному додатку «Дія» та далі перейшла на сайт ІНФОРМАЦІЯ_2 створивши від імені ОСОБА_6 акаунт за допомогою ідентифікації через персональні дані в мобільному додатку «Дія». В подальшому 13.01.2023 ОСОБА_5 створила заявку та о 16 год. 05 хв. вказаного числа отримала грошові кошти в сумі 400 грн., які надійшли на банківський рахунок НОМЕР_1 , пов?язаний із банківською платіжною карткою № НОМЕР_2 , після чого в період часу із 13.01.2023 по 23.01.2023 ОСОБА_5 оформлювала від імені ОСОБА_6 на зазначеному сайті кредити в сумі від 400 грн. до 8300 грн. та грошові кошти перераховувались на вказаний вище рахунок потерпілої, та далі через незначний проміжок часу повертала кредити із ціллю штучного збільшення кредитного ліміту та отримання більшої суми кредиту. Надалі, реалізуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 з використанням персональних даних останньої через мобільний додаток «Дія» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2024 уклала договір № 6295923 із ТОВ «Авенсус Україна» про надання споживчого кредиту, за результатами якого вказаного числа о 00 год. 06 хв. грошові кошти в сумі 11350 грн. було зараховано на банківський рахунок потерпілої НОМЕР_1 , пов?язаний із банківською платіжною карткою № НОМЕР_2 . Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок ОСОБА_5 за допомогою сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 приховуючи номер своєї банківської карти, 23.01.2023 о 16 год. 20 хв. та 24.01.2023 о 10 год. 36 хв. здійснила перерахунок грошових коштів у сумі 356 грн. 48 коп. та 11014 грн. відповідно на рахунок своєї платіжної банківської карти № НОМЕР_3 , чим завдала потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 11370 грн. 48 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 (чинна до 11.08.2023) КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України визнала повністю, підтвердила, що вчинила кримінальне правопорушення за обставин, вказаних у обвинувальному акті, підтвердила мотиви та спосіб вчинення злочину. Також зазначила про щире каяття про вчинене. Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, в заяві просила суд розглядати справу без її участі, на покаранні обвинуваченої не наполягала.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повністю доведена. Просив суд призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком, вирішити питання речових доказів та судових витрат.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Проаналізувавши досліджені докази у своїй сукупності, діючи згідно ст. 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини, які не оспорюються обвинуваченим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 (в редакції, чинній до 11.08.2023) КК України, тобто органом досудового розслідуванняїї дії кваліфіковані вірно.

При цьому ознака повторності наявна в зв`язку з вчиненням ОСОБА_5 04.01.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, що підтверджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2022.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та відомості, що характеризують особу обвинуваченої

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України є вичення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні дитину ОСОБА_7 , 29.01.2023, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 08.02.2023.

Згідно з вимогою МВС України від 14.03.2024 щодо судимості, ОСОБА_5 раніше судима вироком Святошинського районного суду м.Києва 24.05.2022 за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Згідно довідки-характеристики з Корнинської селищної ради від 22.05.2024, ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Мотиви призначення покарання

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення в редакції на момент вчинення злочину; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини вчинення кримінального правопорушення; думку прокурора, обвинуваченої; дані про особу обвинуваченої, яка раніше вчиняла злочин проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, визнала свою вину у скоєному, а також суд враховує відсутність матеріальних претензій до обвинуваченої від потерпілої.

Суд бере до уваги досудову доповідь, надану Житомирським районним сектором № 5 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства як середній та можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції на момент вчинення злочину) у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Також, з врахуванням особи обвинуваченого, яка має на утриманні малолітню дитину, є особою молодого віку, обставин справи та позиції потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджена вироком Святошинського районного суду м.Києва 24.05.2022 за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн, яке станом на 05.11.2024 виконане на суму 31 000 грн.

У відповідності з вимогами частини 1 статті 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно частини 3 статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статті 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час частина 3 статті 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань (вказаний висновок відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зазначеній у Постанові від 29.01.2020 у справі № 751/3625/18).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Вказаний злочин ОСОБА_5 вчинила після постановлення вироку Святошинського районного суду м.Києва 24.05.2022 за ч. 1 ст. 191 КК України, яким її засуджено до покарання у виді штрафу, на даний час воно не виконане в повному обсязі, не відбута частина покарання у виді штрафу становить 3000 грн, у зв`язку із чим остаточне покарання слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків з самостійним виконанням невідбутої частини покарання у виді штрафу на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Мотиви ухвалення інших рішень

Цивільний позов по справі - не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження, які слід вирішити при ухваленні вироку не застосовувались, запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає, процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 24.05.2022 у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України - виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази у виді оптичного диску «CD - R» із написом «CD-R 80 CWLHT-2144 F911», оптичного диску «DVD - R» торговельної марки «Videx» із написом «КП 0000178 СД-23-17046/Кі 29.11.2023», оптичного диску «CD - R» торговельної марки «Axent» із написом «ПрАТ Київстар Вх: 23829 вих: 16326/3/кт» залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1