Справа №579/131/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/496/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 579/131/24 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.08.2024 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник підозрюваної ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК, оскільки ризики відсутні, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор фактично змінив своє клопотання і просив застосувати цілодобовий домашній арешт з покладенням лише одного обов`язку (носити електронний засіб контролю), слідчий суддя поклав на ОСОБА_8 обов`язок утримуватись від спілкування з певним колом осіб, які підозрюваній є невідомими, не вказавши їх анкетні дані, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, а її чоловік проходить військову службу по мобілізації. 16.08.2024 ОСОБА_8 отримала повістку від слідчого в телефонному режимі, перебуваючи за кордоном, тому не змогла з`явитись у визначений слідчим час;

- захисник підозрюваної ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки органом досудового розслідування не доведена неможливість застосування до ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, в ухвалі слідчого судді зазначено про розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , яке не має жодного відношення до ОСОБА_8 , резолютивній частині оскаржуваної ухвали вказано про часткове задоволення клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000011 від 19.01.2024 за ч. 2 ст. 367 КК, тоді як дана стаття КК була внесена до ЄРДР тільки 16.08.2024, оголошена підозра має формальний характер. Слідчим суддею не були взяті до уваги позитивні характеристики, факт проходження чоловіком підозрюваної військової служби, ризики є недоведеними і ОСОБА_8 не визнала себе винуватою. Слідчий суддя самостійно, на власний розсуд поклав на ОСОБА_8 обов`язок утримуватись від спілкування з 7 особами.

26.08.2024 до Кролевецького районного суду Сумської області із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, погодженим із начальником Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ ВП № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК.

19.01.2024 до ЄРДР за № 0000011 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, а 16.08.2024 - за ч. 2 ст. 367 КК, 23.08.2024 ОСОБА_8 повідомлена про підозру за ч. 2 ст. 367 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тому слідчий просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.08.2024 клопотання слідчого задоволене частково і відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 до 06:00 до 28.10.2024 включно з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, і більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти цим ризикам.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_12 , підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_13 надійшли заяви про розгляд апеляційних скарг у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вказані вище апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та задовольнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як домашній арешт, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 181, 194 і 195 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту особи, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК, за яке законом України про кримінальну відповідальність встановлене покарання у виді позбавленням волі від двох до п`яти років, існують реальні ризики того, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів ураховує протоколи огляду місця події від 19.01.2024, 25.01.2024 і 26.04.2024, допиту свідків, висновки експертів від 11.04.2024 № СЕ-19/119-24/3504-ТВ, від 30.05.2024 № КСЕ-19/119-24/3524, копії договору № 17/23 від 28.09.2023 на здійснення технічного нагляду, акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт від 28.12.2023, довідку КНП «Шосткинська ЦРЛ» ШМР № 606 від 24.07.2024, кваліфікаційний сертифікат на ім`я ОСОБА_8 , витяг з ЄДРПОУ відносно ФОП ОСОБА_8 , копію повістки про виклик від 16.08.2024, лист-повідомлення захисника ОСОБА_14 від 19.08.2024, клопотанням про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, постановою від 26.08.2024 про часткову відмову в задоволенні клопотання, а також усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «запобіжний захід є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й запобіжний захід» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у кримінальному провадженні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому на даному етапі досудового розслідування не оцінюється правильність кваліфікації кримінального правопорушення, а лише з урахуванням доказів встановлюється наявність підстав вважати імовірною та достатньою причетність ОСОБА_8 до обставин, що в ньому розслідуються.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, а висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Урахування тяжкості кримінального правопорушення, у цьому конкретному випадку, має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки «небезпека ризику переховування може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.» (рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»), а «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування…» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96).

ОСОБА_8 може переховуватись від слідства і суду, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує в разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення, а також фактичні обставини його вчинення. При цьому ризик втечі, як зазначалось вище, також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»), а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від слідства і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце та існує реально.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності може спробувати впливати на потерпілих і свідків шляхом умовлянь або погроз тощо для зміни/відмови від показань.

Так, перевіряючи наявність ризику впливу на потерпілих і свідків, колегія суддів ураховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваної, колегія суддів враховує наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1-2 ст. 181 КПК).

Доводи апеляційних скарг про відсутність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків на увагу не заслуговують, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення, а запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий суддя суду першої інстанції зробив висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості підозри, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної особи відповідно приписів ст. 276-279 КПК і порушення порядку вручення їй письмового повідомлення про підозру колегією суддів під час апеляційного розгляду установлено не було.

Висновки слідчого судді суду першої інстанції про можливість запобігання встановленим вище ризикам застосуванням до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 20:00 до 06:00 ранку, із покладенням на неї певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК) відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, що не завадить їй займатись вихованням своїх дітей. При цьому наявність позитивних характеристик та чоловіка-військовослужбовця ніяким чином не зменшують наявні у провадженні ризики і повинні враховуватись разом з іншими обставинами справи.

Твердження сторони захисту про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, на думку колегії суддів, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення слідчого судді належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК), тому слідчий суддя суду першої інстанції, покладаючи на ОСОБА_8 певні обов`язки, дотримався вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого відповідні доводи апеляційних скарг є безпідставними і задоволенню не відповідають.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги захисників - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 29.08.2024 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4