У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 500 009 44 від 22 квітня 2021 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Немерче Мурованокуриловецького району Вінницької області, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 19.08.2022 ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі та за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Ухвалено строк покарання обраховувати з дня набуття вироком законної сили.

У строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , а саме один день - 22.04.2021 та з 24.04.2021 до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення до позбавлення волі день за день.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

У провадженні стягнуті процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 22.04.2021, приблизно о 03 год. 26 хв., сидів на лавці біля зупинки громадського транспорту, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де також разом з ним сидів ОСОБА_8 .

Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого в ОСОБА_6 , на підставі особистих неприязних відносин, що з`явилися під час розмови, раптово виник умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 дістав ніж, який мав при собі, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки в виді смерті ОСОБА_8 , як і бажаючи їх настання, умисно наніс останньому не менше шести ударів у грудну клітину зліва, чим спричинив шість непроникаючих колото-різаних поранень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_6 відійшов на незначну відстань від лавки, однак, почувши вислови ОСОБА_8 , знов підійшов до останнього та з метою заподіяння смерті наніс ОСОБА_8 у ділянку голови рукояткою (руків`ям) ножа, який тримав в правій руці, сім ударів, чим спричинив важку черепно-мозкову травму в вигляді перелому скроневої кістки зліва та потиличної тім`яної кістки справа, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 ножем, який тримав у правій руці, наніс ще один удар ОСОБА_8 у грудну клітину, чим спричинив одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, правобічний гемопневмоторакс, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 залишив місце події.

Між тим, ОСОБА_6 не довів свій умисел, спрямований на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Указаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Крім цього, 22.04.2021, близько 03:35 год., після замаху на вбивство ОСОБА_8 , ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка в той час прямувала до першого під`їзду вказаного будинку, де у цей час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Реалізуючи вказаний умисел та переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_6 , перебуваючи біля першого під`їзду, розташованого за вказаною адресою, підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_9 , перегородивши своїм тілом та руками прохід в під`їзд.

Під час вказаних дій, ОСОБА_6 , висловлюючи погрозу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, висловив вимогу віддати йому належні потерпілій ОСОБА_9 грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_9 , реально сприймаючи погрозу застосування до неї насильства у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, дістала з кишені штанів наявні в неї грошові кошти на загальну суму 31 грн. та передала ОСОБА_6 , які він відкрито викрав.

Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому маючи реальну можливість розпорядитись ним, однак невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Указаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосуванні насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Оболонського районного суду міста Києва від 19.08.2022, а саме дії ОСОБА_6 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 121 КК та обрати йому мінімальне покарання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_5 не погодився з висновком суду про те, що ОСОБА_10 вчинив закінчений замах на умисне вбивство з посиланням на Постанову Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 760/4968/15-к, якою розмежовано ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, захисник ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_10 раніше не був знайомим з потерпілим ОСОБА_8 , у нього не було з ним ніяких відносин, а відтак, і причин позбавляти життя потерпілого чи підстав виказувати погрози вбивства потерпілого - у ОСОБА_6 не було.

Звертає захисник увагу на знаряддя злочину, а саме на ніж з лезом розміром не більше ніж 4 см., що, як пояснював ОСОБА_10 , свідчить про умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, а не на заподіяння смерті потерпілому.

Окрім того, на переконання захисника, кількість нанесених ОСОБА_11 . ударів вказує саме на перевагу щодо направленості умислу ОСОБА_12 на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а не на вчинення його вбивства: з 14 нанесених ударів потерпілому ОСОБА_8 п`ять взагалі не спричинили ніяких тілесних ушкоджень, сім - легкі тілесні ушкодження і тільки два удари - спричинили тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 042-785-2021 від 24.06.2021.

Крім того, як стверджує захисник, два тілесні ушкодження, які є небезпечними в момент їх заподіяння, самі по собі, не можуть бути підставою для кваліфікації дій ОСОБА_6 як замах на вбивство, оскільки таке діяння повністю охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України.

Також захисник ОСОБА_5 посилається на те, що суд, обґрунтовуючи свій висновок про наявність у ОСОБА_12 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , взяв до уваги обставину того, що, після нанесення потерпілому ударів в грудну клітину зліва, ОСОБА_10 через невеликим проміжок часу знову повернувся до ОСОБА_8 та наніс йому ще удари в верхню частину тулуба та в голову, однак, як акцентує захисник, суд не надав уваги тому, що причиною такого повернення ОСОБА_12 було образливе слово потерпілого вслід обвинуваченому, тобто ОСОБА_6 повернувся не для того, щоб вбити потерпілого, а щоб покарати його нанесенням ударів, щоб спричинити йому фізичний біль, що і зробив.

Захисник, посилаючись на п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", де викладено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має значення і причини припинення злочинних дій, вказав, що суд першої інстанції ці обставини до уваги не взяв, бо вироком встановив, що ОСОБА_10 залишив місце події лише тоді, коли потерпілий почав втрачати свідомість та падати з лавки, однак, це не підтверджено жодними доказами та суперечить показанням свідка ОСОБА_13 , який бачив потерпілого ОСОБА_8 , що сидів один на лавці, а потім упав набік - вперед на асфальт.

Отже, ОСОБА_10 залишив потерпілого ОСОБА_8 , що сидів на лавці, що давало йому підстави вважати, що життю потерпілого нічого не загрожує, оскільки якби у обвинуваченого був умисел на вбивство, він би довів його до кінця, а не залишив потерпілого сидіти на лавці.

Таким чином, на переконання захисника, за сукупністю зазначених обставин можна дійти висновку, що у ОСОБА_12 при нанесенні ударів ОСОБА_8 був неконкретизований умисел, тобто не було прямого умислу на вбивство потерпілого, а отже, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - є невірною, а тому дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як нанесення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

На підтвердження апеляційних вимог, захисник ОСОБА_5 виклав клопотання дослідити висновок експерта № 042-785-2021 від 24.06. 2021 (а.п. 147-155 т. 1).

Іншими учасниками провадження апеляційні скарги не подавалися.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялись у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши висновок експерта № 042-785-2021 від 24.06.2021 на задоволення клопотання захисника, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту у суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, виходячи і з позиції сторони захисту в судовому засіданні щодо визнання ОСОБА_6 своєї вини по вказаному епізоду.

На переконання колегії суддів, доказами у провадженні підтверджені і висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції, зокрема 20.01.2022, дії, що йому інкримінуються по відношенню до потерпілого ОСОБА_14 - визнав у повному об`ємі, однак заперечував кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як замах на вбивство, пояснивши наступне.

Дійсно 22.04.2021, о 03:00 год., він повертався від гаражу, коли помітив компанію чоловіків, серед яких був ОСОБА_8 , які попросили в нього кошти.

У той момент він-обвинувачений не був у стані сп`яніння, проте у той день, уранці, він вживав спиртні напої.

Через певний час знаходження в компанії чоловіків, між ним- ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, під час якого останній почав ображати його-обвинуваченого.

А саме образи, озвучені ОСОБА_8 , стосувалися зокрема подій 2014 року, які привели його- ОСОБА_6 у стан сильного душевного хвилювання.

У цей час у нього- ОСОБА_6 в кишені був ніж, якого він вирішив застосувати, нанісши декілька ударів ОСОБА_8 у відповідь, так як останній його зачіпав, після чого він відійшов від потерпілого.

Однак, ОСОБА_8 почав кричати в його-обвинуваченого адресу образливі слова, на які він- ОСОБА_6 відреагував тим, що повернувся та завдав ще удари ОСОБА_8 , проте у ділянку голови останнього він-обвинувачений удари не наносив.

Між тим, він- ОСОБА_6 кається у вчиненому та шкодує, що так учинив з потерпілим, просив вибачення (а.п. 11-12 т. 3).

Послався ОСОБА_6 і на те, що його родина, на його ж прохання, відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 завдану ним матеріальну та моральну шкоду в розмірі - 20.000 грн. та потерпілий до нього будь-яких претензій не має.

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 28.04.2021 за участю ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_15 з відеофіксацією, ОСОБА_6 вказав на те, що за обставин подій на лавочці по АДРЕСА_2 він разом з ОСОБА_8 розпивав алкогольні напої, де, у подальшому між ними виник словесний конфлікт, під час чого ОСОБА_8 почав з нього вимагати ще гроші на ще одну пляшку алкоголю.

В ході словесного конфлікту він ( ОСОБА_6 ) дістав з лівої кишені куртки ніж, яким правою рукою почав наносити ОСОБА_8 удари в область спини зліва.

Скільки наніс ударів не пам`ятає, після чого встав з лавки та відійшов до дороги, після чого знову підійшов до ОСОБА_16 ( ОСОБА_8 ), який сидів на лавці, та тримаючи ніж в правій руці, наніс декілька ударів в область спини зліва, після чого відразу пішов до ТРЦ "Оазис", після чого до АДРЕСА_3 .

Де саме не пам`ятає, але по дорозі він десь викинув ножа, яким наносив тілесні ушкодження потерпілому.

Надалі за вказаною адресою, він ( ОСОБА_6 ) познайомився з раніше невідомою йому жінкою, у якої він попросив кошти у сумі 30 грн., яка їх йому дала, після чого, відійшовши від будинку, через деякий час він був зупинений працівниками поліції (а.п. 64-67, 68 т. 2).

Аналіз даних пояснень ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту щодо підстав виникнення словесного конфлікту між ним та ОСОБА_8 не вказують на його подальшу версію щодо виникнення конфлікту через події у Державі 2014 року, як і того, що лезо ножа, яким ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_8 було всього 4 см, на чому наполягав захисник, у тому числі в суді апеляційної інстанції, за відсутності у провадженні даного ножа.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції 29.09.2021 надав показання про те, що у час, день та за місцем, що досліджується судом, а саме в нічний час доби він вирішив пройтись вулицею, під час чого познайомився з ОСОБА_6 .

Спілкуючись з обвинуваченим, між ними виник словесний конфлікт, під час чого ОСОБА_6 наніс йому-потерпілому поранення предметом схожий на ніж та, відійшовши на декілька метрів, знову повернувся до нього та наніс ще удар.

В даний час з ОСОБА_6 вони примирились.

Сім`єю ОСОБА_6 йому-потерпілому повністю відшкодовано завдану шкоду і він останнього пробачив та просить суворо не карати (а.п. 173 т. 2).

В матеріалах провадження міститься відповідні розписка та заява потерпілого ОСОБА_8 (а.п. 172, 176 т. 2).

Як указують дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2021, потерпілий ОСОБА_8 з чотирьох представлених йому фотознімків, впізнав за загальними рисами обличчя, зачіскою, очима на фотознімку № 3 особу, яка 22.04.2021 нанесла йому тілесні ушкодження.

Згідно з довідкою до протоколу впізнання, під № 3 зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку з БД "Армор" (а.п. 13-15, 16 т. 2).

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2021, ОСОБА_8 , у присутності понятих з фіксацією на відеокамеру спеціалістом, відтворив обставини того, що близько 03:00 год. 22.04.2021 він перебував біля зупинки громадського транспорту за адресою: АДРЕСА_2 , де сидів на дерев`яній лавці разом з наглядно знайомим ОСОБА_17 , з яким розпивав алкогольні напої.

Цей чоловік сидів зліва від нього.

Надалі, згодом, під час словесного конфлікту, останній дістав ніж з правого кармана куртки та почав наносити ним удари в область його-потерпілого спини зліва, яких було близько 5-8.

Надалі чоловік відійшов до дороги на декілька хвилин, з якою ціллю йому- ОСОБА_8 невідомо.

Він-потерпілий знаходився на тому самому місці через те, що йому стало погано.

Надалі він ( ОСОБА_6 ) знову підійшов до нього-потерпілого та правою рукою, в якій був ніж, наніс йому три удари в область спини ..., після чого він поклав ніж до карману та пішов в сторону ТРЦ "Оазис", а він ( ОСОБА_8 ) втратив свідомість.

До тями він (потерпілий) прийшов у лікарні.

Хто саме викликав швидку медичну допомогу йому- ОСОБА_8 - невідомо (а.п. 17-20, 21 т. 2).

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні в суді першої інстанції 23.12.2021 надав показання про те, що 22.04.2021, у період часу з 01:00 год. до 01:15 год., до нього прийшов ОСОБА_8 , який просив його пройтись та випити (алкогольні напої), на що він-свідок відповів відмовою (а.п. 244 т. 2).

У свою чергу, з показань свідка ОСОБА_13 в суді першої інстанції 30.11.2021 випливає, що 22.04.2021 він перебував у групі чоловіків, а саме, друга (товариша) ( ОСОБА_19 - ОСОБА_20 ), ОСОБА_8 та раніше невідомої особи ( ОСОБА_6 ).

Близько 03:20 год., він-свідок їх полишив, так як йому потрібно було допомогти власниці квартир.

Проходячи повз групи чоловіків, які залишилися, він помітив, що між ОСОБА_8 та раніше невідомою йому особою ( ОСОБА_6 ) відбувалась штовханина.

Згодом, повертаючись назад він- ОСОБА_13 помітив ОСОБА_8 , який був на зупинці, а підійшовши ближче та побачивши його рани, намагався підняти останнього, після чого викликав потерпілому швидку медичну допомогу (а.п. 205 т. 2).

Як указують дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2021, ОСОБА_13 з чотирьох представлених фотознімків, впізнав на фотознімку № 2 особу, який 22.04.2021, близько 03:00 год., разом з його (свідка) знайомим - ОСОБА_21 вживали алкогольні напої за адресою: АДРЕСА_2 .

Особу впізнав за формою обличчя, формою носу, віком та загальними рисами обличчя.

Згідно з довідкою до протоколу впізнання під № 2 зображено ОСОБА_6 .

Інші особи чоловічої статі були підібрані у довільному порядку з БД "Армор" (а.п. 7-9, 10 т. 2);

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2021, ОСОБА_19 з чотирьох наданих йому фотознімків, впізнав за формою обличчя, формою носа та за загальними рисами обличчя особу на фотознімку № 1, який близько 03:00 год. 22.04.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_21 .

Згідно довідки до протоколу впізнання, під № 1 зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку з БД "Армор" (а.п. 22-23, 24 т. 2).

На підставі даних протоколу огляду місця події від 22.04.2021 з фототаблицею випливає, що по АДРЕСА_4 , напроти центрального входу в ринок "Г.Дніпра" та на відстані приблизно 200 м. від зупинки громадського транспорту "Г.Дніпра".

Між металевими огорожами, паркан секційний висотою 50 см., розташована дерев`яна лавка.

Покриття навколо лавки з тротуарних цеглин.

На тротуарному покритті з боку ринку велика калюжа рідини бурого кольору з значною кількістю згустків.

Зліва та справа від лавки до паркану приставлені дошки від саморобних прилавків для стихійної торгівлі.

Напроти місця події розташовані приміщення торговельних павільйонів, а саме: "Аптека "DS" (камера відсутня); ігрові автомати (наявна камера); ломбард " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (камера при вході направлена на двері); кафе "Кофе" (камера відсутня); "FAST FOOD" (камера відсутня); Аптека оптових цін (цілодобова, ринок не працює, камера БМпо АДРЕСА_5 , на будинку, направлена на ринок.

Вилучено змив РБК з тротуарного покриття (а.п. 121-123, 124 т. 1), який визнаний речовим доказом (а.п. 4 т. 2).

ТОВ "ЄЛІКОН ЛТД" надало відеозапис з камер спостереження, яка розташована зі сторони третього переходу та зі сторони пошти Торговельного центру " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ( АДРЕСА_6 ) за 22.04.2021 за період часу з 03:20 по 03:35 (а.п. 55, 56 т. 2), що визнаний речовим доказом у провадженні (а.п. 57 т. 2).

На підставі даних протоколу огляду диску з відеозаписом від 05.05.2021, на диску відтворена відеофіксація з камери за адресою: АДРЕСА_2 , вхід до ТРЦ "Оазис", куди зайшов ОСОБА_13 з приятелькою ОСОБА_22 і менше, ніж через хвилину повз пройшов ОСОБА_6 (а.п. 58-63 т. 2).

Згідно даних протоколу огляду диску з відеозаписом з камери відеоспостереження системи "Безпечне місто", що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , від 24.04.2021, що визнаний речовим доказом у провадженні (а.п. 31 т. 2) за участю свідка ОСОБА_13 , о 02:57 22.04.2021, біля лавки перебувають четверо чоловіків: ОСОБА_13 , ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ), ОСОБА_8 , зліва від якого - ОСОБА_6 .

В 03:05 від групи чоловіків відходить ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ); в 03:12 - йде ОСОБА_13 в сторону ринку, на лавці залишаються ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які спілкуються до 03:26:32; після чого між ними починається конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наносить численні удари потерпілому по спині зліва, невстановленим предметом, який тримає у правій руці, а ОСОБА_8 відштовхує його о 03:36:39, таким чином чинячи опір; в 03:26:52 ОСОБА_6 припиняє наносити удари ОСОБА_8 та відходить до дороги, де, неподалік проходять ОСОБА_13 з приятелькою ОСОБА_22, переміщуючись і дорозі, а ОСОБА_8 залишається сидіти на лавці; у подальшому даних щодо опору потерпілого діям обвинуваченого фіксація подій не містить; в 03:27:08 ОСОБА_6 повертається до лавки та наносить ОСОБА_8 у період часу 03:27:10-03:27:30 удари в область голови та спини праворуч невідомим предметом, який тримає в правій руці; що побачив ОСОБА_13 , який перебуває на дорозі о 03:27:10, проте о 03:27:27 ОСОБА_13 з приятелькою ОСОБА_22 йде в сторону ТРЦ "Оазис"; після чого на кадрі о 03:27:39 ОСОБА_6 віддаляється від ОСОБА_8 у бік ТРЦ "Оазис" до 03:28:03, а потерпілий ОСОБА_8 продовжує сидіти на лавці; о 03:40:55 потерпілий намагається встати з лавки, однак це йому не вдалося і він впав біля лавки на спину, де продовжив лежати о 03:42:38; куди о 03:44:18 підійшов ОСОБА_13 , який, виявивши потерпілого в безпорадному стані, викликав швидку медичну допомогу та продовжив перебувати неподалік потерпілого о 03:53:25 (а.п. 30, 32-44 т. 2).

Цей же диск було переглянуто за участю потерпілого ОСОБА_8 згідно протоколу огляду від 04.06.2021, який пояснив, що він після серії ударів від ОСОБА_6 невідомим предметом, він втратив свідомість (а.п. 30, 45-54 т. 2).

Переглянуто та досліджено вказані диски і в суді першої інстанції.

Отже, досліджений відеозапис свідчить про те, що з 03:26:32 ОСОБА_6 починає наносити удари ОСОБА_8 , який о 03:26:36 (4 сек.) чинить йому опір, коли ж ОСОБА_6 о 03:26:52 відійшов від потерпілого, а потім повертаючись о 03:27:08 (16 сек.) та наносячи удари з 03:27:10 (2 сек.) в область голови та спини потерпілого до його віддалення о 03:27:39 (менше 29 сек.), - опору від ОСОБА_8 не отримав, що ймовірно вказує на те, що потерпілий був або напівпритомний чи в силу отриманих від першої серії ударів тілесних ушкоджень (ножових поранень) не міг себе захищати.

Згідно даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.04.2021 в період часу 11:00-11:30, у цей день - 22.04.2021, о 04:30 год., у АДРЕСА_7 (адреса ТРЦ "Оазис"), працівниками УПП у м. Києві ДПП було затримано ОСОБА_6 (а.п. 85-86, 87 т. 1).

При обшуку ОСОБА_6 у період часу 11:35-11:45 вилучені (за його згоди), у тому числі: куртка чорного кольору, штани темного кольору та взуття темного кольору (а.п. 88 т. 2), які оглянуті як випливає з відповідного протоколу від 24.04.2021 з фото таблицею до нього (а.п. 69-70, 71-73, 74-76 т. 2), що визнані речовини доказами у провадженні на підставі постанови від 24.04.2021 (а.п. 77-78 т. 2), на які накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 28.04.2021 (а.п. 87 т. 2).

За постановами прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києві від 14.05.2021, як указують дані протоколів, у підозрюваного ОСОБА_6 (а. п. 88-89 т. 2) та у потерпілого ОСОБА_8 (а.п. 90-91 т. 2), відібрані зразки крові для подальшого призначення експертиз.

Відповідно до даних висновків експерта № 081-143-2021 від 09.06.2021, № 081-144-2021 від 09.06.2021 та № 081-145-2021 від 09.06.2021, на підставі постанови слідчого від 05.05.2021 (а.п. 142-143 т. 2) випливає, що в наданих на дослідження, відповідно, в плямах на кепці, джинсових штанах та парі чоловічих напівчеревиків (туфлі), які вилучені у ОСОБА_6 , кров не виявлена (а.п. 133-135, 136-138, 139-141 т. 2).

З даних висновку експерта № 081-142-2021 від 10.06.2021 та додатку до нього, за результатами дослідження, проведеними на підставі постанови слідчого від 05.05.2021 (а.п. 93-94 т. 2), видно, що в бурих плямах на лівому рукаві куртки, що вилучена у ОСОБА_6 , знайдена кров людини, яка могла належати ОСОБА_8 та не могла належати ОСОБА_6 (а.п. 130-133, 134 т. 1).

За даними довідки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 69 від 22.04.2021, ОСОБА_8 поступив у відділенні інтенсивної терапії загального профілю - 22.04.2021, з певним діагнозом (а.п. 99 т. 1).

По прибуттю ОСОБА_8 до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , його речі поміщено до гардеробного приміщення лікарні, які було оглянуто, виявлено та вилучено за даними протоколу огляду місця події від 22.04.2021, а саме: чоловічі труси зі слідами речовини бурого кольору; штани блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору; футболка світло-блакитного кольору у смужку зі слідами речовини бурого кольору та різаними пошкодженнями; штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; кофта помаранчевого кольору зі слідами речовини бурого кольору та різаними пошкодженнями; пара шкарпеток сірого кольору; кросівки чорного кольору (а.п. 100-102, 103 т. 1), які оглянуті згідно даних протоколу огляду речових доказів від 05.05.2021 (а.п. 110-120 т. 1) та визнані речовими доказами на підставі постанови від 22.04.2021 (а.п. 104-105 т. 1) та на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2021 (а.п. 129 т. 1, а.п. 82-83 т. 2).

Як указують дані карти виїзду швидкої медичної допомоги за № 85188 від 22.04.2021, виклик про надання допомоги ОСОБА_8 надійшов о 03:49 22.04.2021, бригада екстреної (швидкої) медичної допомоги, яка виїхала о 04:00, прибула за адресою: АДРЕСА_2 , напроти "Оазису" о 04:11 (а.п. 27, 28 т. 2), з цього часу фактично і почалося надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілому

Відповідно до висновку експерта № 042-785-2021 від 24.06.2021, за результатами проведення судово-медичної експертизи на підставі постанови Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 15.06.2021 (а.п. 145-146 т. 1), під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 22.04.2021 о 04 год. 11 хв.(під час огляду лікарем/лікарями швидкої медичної допомоги), у ОСОБА_8 , з урахуванням даних, отриманих під час його послідуючого стаціонарного лікування, зокрема, проведення інструментальних досліджень та оперативних втручань, клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження:

а) відкрита черепно-мозкова травма: 2рани волосистої частини голови (без опису морфології), які мають сполучення із ділянками вдавлених переломів скроневої кістки зліва та потилично-тім`яної кістки справа (що супроводжувалося розвитком пневмоцефалії);

б) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, 1,5х0,5 (см)) грудної клітки справа, від якої спрямований рановий канал, що проходить у напрямку ззовні у середину, ззаду наперед, зверху вниз, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується (яке супроводжувалося розвитком пневмотораксу);

в) три непроникаючих колото-різаних рани грудної клітки (по заднє-акселярній лінії, від яких спрямовані ранові канали, які проходять ззаду наперед, зліва направо, сліпо закінчуються у товщі м`язів грудної стінки, по ходу ранового каналу однієї з ран має місце перелом 6 ребра зліва);

г) три непроникаючих колото-різаних рани грудної клітки (по лопаткові лінії зліва в проекції лопатки та 8-9 ребер, від яких спрямовані ранові канали, які проходять ззаду наперед, зліва направо, знизу доверху, сліпо закінчуються у товщі м`язів грудної стінки, по ходу ранового каналу однієї з ран має місце ушкодження лівої лопатки (на рівні підостної ямки)).

Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості кожного з тілесних ушкоджень, вказаних у п.п. а), б) даних Підсумків, є критерій небезпеки для життя (переломи кісток склепіння черепа та проникаючий характер поранення грудної клітки, які супроводжувалися розвитком шоку - зафіксоване падіння рівня гемоглобіну до рівня 80 г/л). За таких обставин зрозумілим є використання критерію небезпеки для життя, а тому, відповідно п.п. 2.1.1./а, 2.1,3/а/б/й/о "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з МВС України, Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Службою безпеки України (надалі - "Правила"), кожне з виявлених тілесних ушкоджень, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Відновлення порушеної анатомічної цілісності та порушеної функції тканин по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6, але менш ніж 21 добу. Незважаючи на те, що спричинення окремих тілесних ушкоджень, вказаних у п.п. в), г) даних Підсумків, супроводжувалося порушенням анатомічної цілісності 6 ребра та лівої лопатки, слід зазначити, що морфологічні властивості виявлених складових дає підстави обчислювати тривалість розладу здоров`я у вказані вище строки. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загально визначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п.п. в), г) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 1.5.2, 2.3.3. та 4.6. "Правил".

Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 22.04.2021.

Враховуючи морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, дані, отримані органом досудового розслідування, можна вважати, що під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 було частково відтворено можливо-ймовірний спосіб спричинення наявних тілесних ушкоджень - "... вихопив ніж з правого кармана куртки та почав наносити мені ним удари в область спини зліва ... близько 5-8 ... Надалі він знов підійшов до мене та правою рукою, в якій був ніж, наніс мені 3 удари в область спини ..."

Одночасно, на цьому етапі, не є можливим висловитися щодо способу утворення комплексу ушкоджень у ділянці голови. Можна лише додати, що виявлене тілесне ушкодження у ділянці голови утворилося за рахунок двократної ударної дії твердого предмету (а.п. 147-155 т. 1).

Отже, за висновком експерта, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 , не менше 14-ти ударів, спричинивши, у тому числі, відкриту черепно-мозкова травму, що супроводжувалося розвитком пневмоцефалії, та проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа, яке супроводжувалося розвитком пневмотораксу, кожне з яких, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

За локалізацією тілесних ушкоджень, не є переконливими доводи сторони захисту, у тому числі в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_6 наносив удари ножем ОСОБА_8 хаотично, оскільки за описаними тілесними ушкодженнями: 2 рани волосистої частини голови (без опису морфології), які мають сполучення із ділянками вдавлених переломів скроневої кістки зліва та потилично-тім`яної кістки справа; рана, визначена клінічними лікарями як колото-різана, 1,5х0,5 (см) грудної клітки справа, від якої спрямований рановий канал, що проходить у напрямку ззовні у середину, ззаду наперед, зверху вниз, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується (яке супроводжувалося розвитком пневмотораксу); три непроникаючих колото-різаних рани грудної клітки (по заднє-акселярній лінії, від яких спрямовані ранові канали, які проходять ззаду наперед, зліва направо, сліпо закінчуються у товщі м`язів грудної стінки, по ходу ранового каналу однієї з ран має місце перелом 6 ребра зліва); три непроникаючих колото-різаних рани грудної клітки (по лопаткові лінії зліва в проекції лопатки та 8-9 ребер, від яких спрямовані ранові канали, які проходять ззаду наперед, зліва направо, знизу доверху, сліпо закінчуються у товщі м`язів грудної стінки, по ходу ранового каналу однієї з ран має місце ушкодження лівої лопатки (на рівні підостної ямки) - якраз свідчать про цілеспрямоване нанесення тілесних ушкоджень у життєво-важливі органи, у декілька підходів обвинуваченого до потерпілого, зі значною силою, від яких ОСОБА_8 втрачав свідомість, за показаннями останнього, ще до закінчення нанесення ОСОБА_6 всіх ударів ОСОБА_8 предметом схожим на ніж, яким, у тому числі (за відсутності інших даних та не спростування стороною захисту обставин того, що саме весь комплекс тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_8 спричинив саме ОСОБА_6 ), могли бути спричинені тілесні ушкодження (затиснутим у руці руків`ям ножа під тип предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень), зокрема у виді відкритою черепно-мозкова травма - 2 ран волосистої частини голови, які мають сполучення із ділянками вдавлених переломів скроневої кістки зліва та потилично-тім`яної кістки справа, що супроводжувалося розвитком пневмоцефалії.

Таким чином, за підсумками, суд першої інстанції встановив, з чим погоджується і колегія суддів, що наведені докази, як і надані показання обвинуваченим, потерпілим ОСОБА_8 та свідками, повністю підтверджують обставини того, що 22.04.2021, приблизно о 03 год. 26 хв., ОСОБА_6 на зупинці громадського транспорту, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, на підставі виниклих під час розмови особистих неприязних відносин, реалізовував раптово виниклий умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 шляхом нанесення не менше шести ударів у грудну клітину зліва, чим спричинив шість непроникаючих колото-різаних поранень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а пізніше, коли потерпілий не чинив ніякого опору, шляхом нанесення ОСОБА_8 протягом короткого часу (секунди) у ділянку голови руків`ям ножа, яку тримав в правій руці, сім ударів, чим спричинив черепно-мозкову травму в вигляді перелому скроневої кістки зліва та потиличної тім`яної кістки справа, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, а надалі ножем, який тримав у правій руці, наніс ще один удар ОСОБА_8 у грудну клітину, чим спричинив одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, правобічний пневмоторакс, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_6 залишив місце події, викинув знаряддя злочину (ніж) і продовжив вчиняти протиправні діяння - що і свідчить про умисел ОСОБА_6 саме на вбивство ОСОБА_8 , що не було доведено до кінця лише з причин, які не залежали від його волі, оскільки до ОСОБА_8 повернувся ОСОБА_13 , який викликав карету швидкої медичної допомоги, лікарі якої та, у подальшому, медичні працівники лікарні надали ОСОБА_8 кваліфіковану медичну допомогу.

На правильність даних висновків не можуть вплинути доводи сторони захисту про те, що:

- ОСОБА_6 раніше не був знайомий з ОСОБА_8 , у нього не було з ним ніяких відносин, а відтак, і причин позбавляти життя не було, і таких погроз він не виказував - бо судом визнано доведеним те, що умисел у ОСОБА_6 на вбивство ОСОБА_8 виник під час розмови на ґрунті особистих неприязних відносин, не виключно через те, що, як показував обвинувачений на слідчому експерименті, ОСОБА_8 пропонував/вимагав від нього купити пляшку горілки;

- причиною повернення ОСОБА_6 до ОСОБА_8 з подальшим нанесенням останньому ударів в верхню частину тулуба та голову стало образливе висловлювання потерпілого на адресу обвинуваченого, що на переконання сторони захисту, не свідчить про наявність умислу на вбивство, а саме на спричинення болю ОСОБА_8 шляхом нанесення ударів, - через те, що образливе висловлювання на адресу обвинуваченого зі сторони потерпілого вказав саме ОСОБА_6 , проте, не висвітливши яка сама образа, щоб узгоджувалося з загальними нормами моралі у суспільстві, спонукала його повернутися до потерпілого щоб продовжити наносити удари у верхню частину тулуба та голову, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження, що описані вище, які, у свою чергу, ніяким чином не можуть вказувати на намір обвинуваченого причинити лише біль потерпілому, який, як встановлено наведеними вище доказами, опору ОСОБА_6 не вчиняв взагалі, проте обвинувачений фактично бездієвому ОСОБА_8 завдав тяжкі тілесні ушкодження, наслідки від яких у виді смерті не настали тільки через надання протягом короткого проміжку часу необхідної кваліфікованої медичної допомоги;

- кількість нанесених ударів свідчить на бажання обвинуваченого саме нанести тілесні ушкодження, а не на вчинення вбивства, - оскільки саме кількість ударів ножем, можливо і з лезом 4 см. (як вказує сторона захисту), який був використаний як для нанесення різаних ран, що спричинило, у тому числі, тяжке тілесне ушкодження у виді колото-різаного поранення грудної клітини справа, правобічний пневмоторакс, так і для переломів, у тому числі скроневої кістки зліва та потиличної тім`яної кістки справа, спричинивши відкриту черепно-мозкову травму;

- із 14-ти нанесених ударів ОСОБА_8 , 5-ть взагалі не спричинили будь-яких тілесних ушкоджень, - тому що всі рани/тілесні ушкодження (що могли були спричинені декількома ударами в одну область/ділянку голови та тулуба потерпілого) описані у дослідницькій частині висновку експерта від 24.06.2021, правильність якого стороною захисту під сумнів не поставлена, клопотань про виклик експерта - не заявлялося;

- що залишивши потерпілого сидіти на лавочці, ОСОБА_6 вважав, що потерпілому нічого не загрожує, - адже не можна визнати нанесення ударів, зокрема у голову, з спричиненням відкритої черепно-мозкової травми як обставину, яка не загрожує життю ОСОБА_8 , який навіть не чинив ніякого супротиву. Посилань на те, що ОСОБА_6 цікавився станом здоров`я ОСОБА_8 , можливістю того пересуватися в нічну годину фактично за відсутності будь-яких осіб поряд, виклику обвинуваченим медичних працівників чи повідомлення інших осіб - сторона захисту не виказувала, тоді як у провадженні встановлено, що невдовзі ОСОБА_6 вчинив грабіж, заволодівши 31 грн. потерпілої ОСОБА_9 на придбання алкогольних напоїв.

Вирішуючи питання сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів бере до уваги таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, за що передбачена відповідальність за ст. 121 КК України, є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину, як висвітлена правова позиція Верховним Судом в постанові від 09.09.2021 (справа № 361/2548/18, провадження № 51-1816км21).

Зокрема, спосіб вчинення злочину відображає, насамперед, причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі.

Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

У досліджуваному провадженні поза розумним сумнівом, а саме шляхом аналізу відео із камери спостереження разом зі співставленням показань обвинуваченого, потерпілого та свідків та інших доказів у провадженні, установлено, що ОСОБА_6 під час словесного конфлікту, який виник під час сумісного проведення часу з ОСОБА_8 , почав наносити множинні удари ножем, якій він мав при собі, в ліву частину спини потерпілого, який спочатку чинив опір обвинуваченому, не виключно через що, ОСОБА_6 спочатку відійшов від потерпілого, але потім, через дуже короткий проміжок часу, повернувся до нього та спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, зокрема руків`ям ножа відкриту черепно-мозкову травму в вигляді перелому скроневої кістки зліва та потиличної тім`яної кістки справа, після чого залишив місце події, невдовзі вчинивши інший тяжкий злочин.

У даному випадку ступінь тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, сама по собі, не є винятковою для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , бо як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції оцінюються всі обставини та критерії, у їх сукупності, що дають підстави вважати виникнення раптового умислу у обвинуваченого перед початком спричинення тієї кількості тілесних ушкоджень, їх тяжкості, короткий час їх спричинення, та інші описані дії винної особи та обставини, що встановлені у кримінальному провадженні, - що свідчать на досягнення мети ОСОБА_6 - заподіяння смерті ОСОБА_8

Висунуте обвинувачення не має посилання на те, що обвинувачений за досліджуваних обставин кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_8 перебував в стані сп`яніння, не дивлячись на пояснення потерпілого та свідків, а також самого обвинуваченого щодо вживання ним алкогольних напоїв уранці бажання вжити алкоголь, через що він учинив наступний злочин з метою отримання грошових коштів на його придбання.

А тому, ця обставина не потребує додаткового дослідження, оскільки вона не пред`являлася ОСОБА_6 .

На підставі постанови слідчого від 20.05.2021 (а.п. 101-103 т. 2), згідно висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 257 від 25.05.2021, ОСОБА_6 : в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні яких він підозрюється, на будь-яких психічний розлад не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; не страждає будь-яким психічним розладом на даний час та може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Психологічний аналіз поведінки підекспертного в період правопорушення (ст. 15, ст. 115) дозволяє визначити відсутність ознак, притаманних вираженим афективним станом (неконтрольованої рухової активності, постафективної астенії, інтенсивних емоційних почуттів та незвичних психофізіологічних відчуттів тощо) (а.п. 135-137 т. 1, а.п. 104-108 т. 2).

Отже, підсумовуючи, слід дійти висновку, що суд першої інстанції беззаперечно, поза розумним сумнівом, встановив, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив стосовно потерпілого ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що не був доведений до кінця з причин, які не залежали від його волі.

А тому, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, як про те поставила питання сторона захисту, - колегія суддів не вбачає.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими, так і іншими особами.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вказаним загальним засадам призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 115 КК України, який відноситься до особливо тяжких за нормою ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність, зокрема, що в наслідок учинення злочину було завдано шкоду здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 , але яку відшкодовано, як і думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має.

Врахував суд першої інстанції і дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягався до відповідальності, має професійно-технічну освіту, працював не офіційно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом визнано щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 в повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - судом не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції і дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 115 КК України, з урахуванням ступеню здійснення злочинних намірів за приписами ст. 15 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України, більш суворим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, бо саме таке покарання - є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Доля речових доказів у провадженні вирішена на підставі ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуті у порядку ст. 124 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 500 009 44 від 22 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3