КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави,

за участі сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ із ДУ «Київський слідчий ізолятор»),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 у, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року в частині строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Сторона захисту вважає, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки, викладені у вищевказаній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції під час постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Захисник зазначає те, що суд погодився, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, які передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які на час проведення підготовчого судового засідання судом не зменшилися. При цьому, судом не зазначено, якими доказами підтверджується ці ризики.

Разом з цим, ухвала суду не містить обґрунтувань того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, що є обов`язковою підставою при обранні або продовженні такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

До клопотання прокурором не було додано жодного доказу, який би підтверджував наявність ризиків, зазначених у клопотанні, та які б давали підстави для застосування стосовно ОСОБА_6 найбільш суворої міри запобіжного заходу, проте суд погодився, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, але при цьому не зазначив, якими доказами ці ризики підтверджуються.

Обґрунтовуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що досудове розслідування завершене і слідство зібрало достатньо доказів для складання обвинувального акту. Окрім того, як в клопотанні прокурора, так і в оскаржуваній ухвалі єдиним аргументом на підтвердження цього ризику є тяжкість покарання.

При цьому, на думку захисника, стороною захисту доведено, що усі обставини і чинники характеризують обвинуваченого виключно з позитивної сторони, натомість інших даних, які б негативно характеризували обвинуваченого ОСОБА_6 , слідством не здобуто.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_6 тривалий час проживає на одному місці, має у власності нерухоме майно та впродовж багатьох років працює на кваліфікованій посаді у компанії з іноземними інвестиціями; виключно позитивно характеризується як сусідами, так і колегами; раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебував; має сталі міцні соціальні зв`язки - одружений, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з особливостями розвитку; військовозобов`язаний та стоїть на військовому обліку.

Будь-яких інших даних, які б негативно характеризували підозрюваного ОСОБА_6 , слідством не здобуто.

Саме лише посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, про це неодноразово наголошував ЄСПЛ.

Зазначені обставини, на переконання сторони захисту, нівелюють ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, а стороною обвинувачення не наведено інших реальних, достатніх та об`єктивних доказів існування цього ризику.

Окрім того, з приводу ризику впливу на потерпілу апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні потерпілу двічі допитано, за її участі проведено слідчий експеримент; потерпіла ще 01 серпня 2024 року отримала від підзахисного 2 000 доларів США, які останній взяв у потерпілої 14 червня 2024 року; підзахисний просив у потерпілої вибачення безпосередньо після події 14 червня 2024 року та готовий зробити це в судовому засіданні.

Таким чином, на думку захисника, ні у клопотанні прокурора, ні в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано продовження існування ризиків, наявних в момент застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, які б доводили необхідність продовження виняткового запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження оскільки, як вважає суд, ризики, що були підставою для застосування цього запобіжного заходу та його продовження, не зменшилися та не перестали існувати.

Доводи захисника про те, що судом не зазначено, якими доказами підтверджується ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що ухвала суду не містить обґрунтувань того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, є безпідставними.

Так, суд розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд врахував стадію судового розгляду, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку, що обставини, які були підставою для застосування цього запобіжного заходу та його продовження, не зменшилися та не перестали існувати.

Посилання захисника на те, що під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не додано жодних матеріалів, якими прокурор доказує обставини та доводи клопотання, є безпідставними, оскільки в провадженні суду перебували матеріали провадження відносно ОСОБА_6 .

За змістом ч. 2 ст. 177 та ст. 199 КПК України при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою перевіряються обставини, які свідчать про те, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено, щоб при продовженні строку тримання під вартою, суд аналізував наявність усіх ризиків, передбачених законом.

Суд зобов`язаний проаналізувати наявність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, і у даному провадження суд цього дотримався.

Посилання захисника на те, що згідно з практикою ЄСПЛ сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою і суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу є неспроможними, оскільки суд, окрім покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, врахував й інші ризики, які існують з огляду на стадію підготовчого судового засідання.

Окрім того, суд врахував, що на даному етапі кримінального провадження, враховуючи вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, та двох доведеним ризиків, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Також суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів є обґрунтованим, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що доводи сторони захисту на спростування тверджень прокурора про існування ризиків не взяті судом до уваги, їм не надано оцінки є безпідставними.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував думку захисника, який заперечував щодо клопотання прокурора, думку обвинуваченого, який вважав, що заявлені прокурором ризики безпідставні та необґрунтовані, думку потерпілої, яка підтримала позицію прокурора щодо заявленого клопотання; дослідивши надані до суду документи, у межах заявленого клопотання, початкову стадію судового розгляду, проте не погодився з позицією захисника та не знайшов підстав для застосування іншого запобіжного заходу, зазначивши, що продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не буде значним в розумінні встановлення балансу інтересів судового розгляду й обмеження прав особи на вільне пересування.

Окрім того, наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання, а також позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, та те, що раніше не судимий, саме по собі не може нівелювати існування ризиків, які були підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 17 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 758/11480/24

Провадження № 11-кп/824/5476/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1