Дата документу 01.08.2024Справа № 554/2929/24
Провадження № 1-кс/554/7688/2024
У Х В А Л А

29 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000087 від 18 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на вилучене 17 липня 2024 року під час проведення санкціонованого обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , майно, а саме: медичну справу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 46 арк., мобільний телефон Iphone 14 Pro IMEI НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , грошові банкноти України номіналом 500 (п`ятсот) грн. з номерними позначеннями ЄВ4993194, ЗВ2435920, ГА5236829, ВЕ9036330, ЄБ4926226, ЄГ2875499, АГ1609038, БГ3598537, ГЛ7403575, ЗГ3617561, ЄА6641895, ЄЕ1645863, ЛГ9827165, ЗБ5227811, ГК4892923, МВ2382831, УЖ5205695, номіналом 1000 (Тисяча) грн. з номерними позначеннями БА4943609, БМ8587798, АН7274086, ЄГ9049990, БН6439768, АБ9776349, АД5696103 (загальна сума 15500 грн), з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження.

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 січня 2024 року внесені до ЄРДР під № 0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Із змісту клопотання слідує, що досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено, що упродовж 2024 року в м. Полтаві службові особи Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, за попередньою змовою групою осіб одержують неправомірну вигоду щодо вчинення певних дій з використанням наданої їм службового становища, а саме отримання груп інвалідності для уникнення осіб від мобілізації із подальшим переправленням чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України за № 255 від 08 березня 2022 року Бахмутська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія має статус екстериторіальності та змінила своє місце знаходження та переїхало до м. Полтави.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_8 за попередньою змовою із членами МСЕК та залучивши ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за одержану неправомірну вигоду від 15000 грн до 200000 грн, використовуючи службове становище надавали особам відповідну групу інвалідності.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_8 на території Полтавської області організувала злочинну схему пов`язану з отриманням документів про стан здоров`я, а саме виготовлення фіктивних довідок про інвалідність жінкам, які перебувають у шлюбі з чоловіками, що підлягають мобілізації, або ж виготовлення фіктивних довідок про інвалідність чоловіків з метою сприяння їх незаконному перетину державного кордону України (призовного віку, які підлягають мобілізації), чи продовження відповідної групи інвалідності чоловікам та жінкам, шляхом оформлення відповідних документів за неправомірну вигоду в розмірі від 3000 грн до 200000 грн. При цьому документи та грошові кошти передаються через поштові відділення ТОВ «Нова Пошта».

Так, на відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Полтаві від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 надходили поштові посилки на ім`я ОСОБА_8 із упакованими грошовими коштами, копіями паспортних документів, аркуші паперу в яких були записи осіб, яку саме групу інвалідності необхідно встановити із зазначенням суми неправомірної вигоди.

Вищевказані поштові відправлення отримувала особисто ОСОБА_8 , або ОСОБА_9 , чи ОСОБА_10 .

В подальшому складалися медичні документи про встановленні нібито групи інвалідності та особам видавалася відповідна довідка.

Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді керівника одного із структурних підрозділів Бахмутської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування особисто або за допомогою ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за одержану неправомірну вигоду використовуючи службове становище складала відповідну медичну документацію для подальшого надання особам відповідної групу інвалідності.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_8 із членами МСЕК, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спілкувалися між собою щодо встановлення нібито групи інвалідності та про суми одержаної неправомірної вигоди за допомогою мобільних телефонів і здійснювали переписку через мобільні месенджери «Signal», «WhatsApp», «Viber» та інші.

17 липня 2024 року у період часу з 06 год 34 хв до 09 год 07 хв слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава було проведено обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , в ході проведення обшуку виявлено та вилучено: медичну справу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 46 арк., мобільний телефон Iphone 14 Pro IMEI НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , грошові банкноти України номіналом 500 (п`ятсот) грн. з номерними позначеннями ЄВ4993194, ЗВ2435920, ГА5236829, ВЕ9036330, ЄБ4926226, ЄГ2875499, АГ1609038, БГ3598537, ГЛ7403575, ЗГ3617561, ЄА6641895, ЄЕ1645863, ЛГ9827165, ЗБ5227811, ГК4892923, МВ2382831, УЖ5205695, номіналом 1000 (Тисяча) грн. з номерними позначеннями БА4943609, БМ8587798, АН7274086, ЄГ9049990, БН6439768, АБ9776349, АД5696103 (загальна сума 15500 грн).

Постановою слідчого від 18 липня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вилучені під час проведення обшуку речі, зокрема мобільний телефон та медична справа містять відомості фактичних обставин вчинення злочинів, а грошові кошти можуть бути здобутими злочинним шляхом, то вони являються речовими доказами, крім того, гроші підлягають безпосередній ідентифікації із коштами, які попередньо фіксувалися під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання в повному обсязі й просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Наголосив на тому, що вилучене майно має значення доказів у кримінальному провадженні та являється речовими доказими в розумінні статті 98 КПК України, а тому підлягає арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому зазначив, що арешт всього вилученого майна є необхідним для надання можливості органу досудового розслідування провести з ним необхідні слідчі та процесуальні дії, негласні слідчі (розшукові) дії, а також експертні дослідження, в разі виникнення необхідності в цьому.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи, що всі наявні у власника майна грошові кошти було вилучено органом досудового розслідування необґрунтовано, а тому просила накласти арешт на грошові кошти, які є безпосередньо набутими злочинним шляхом, а інші повернути особі, в якої їх було вилучено. В даному контексті наголосила на тому, що у зв?язку із вилученням у ОСОБА_9 належних йому грошових коштів, останній позбавлений засобів для існування. Крім того, стверджувала про відсутність у кримінальному провадженні даних про те, що вилучений мобільний телефон характеризується критеріями речових доказів, визначених статтею 98 КПК України.

Адвокат ОСОБА_4 підтримала думку колеги.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому нормами КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту на майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вилучене 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , яке орендує ОСОБА_9 , майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема, вилучена медична справа ОСОБА_7 та мобільний телефон можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти ймовірно є набутими кримінально протиправним шляхом.

При цьому арешт вилученого майна, в тому числі мобільного телефону, надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та за необхідності експертні дослідження, а вилучених грошових коштів - негласні слідчі (розшукові) дії, відомості, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для накладення арешту на назване майно, необхідність накладення якого обґрунтовано обумовлена потребою забезпечення збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

Так, зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Беручи до уваги викладене з урахуванням наявних доказів та з`ясованих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх правових підстав для арешту майна. При цьому враховує наслідки арешту майна, розумність та співмірність таких обмежень завданням кримінального провадження.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов?язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Вилучене 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , майно має суттєве значення для кримінального провадження, так як являється речовими доказами по даному кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, в зв`язку з чим з метою повного, всебічного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, існує необхідність у накладенні на нього арешту.

Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Разом із тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить слідчий, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Водночас слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , майно, а саме:

медичну справу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 46 арк.;

мобільний телефон Iphone 14 Pro IMEI НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ;

грошові банкноти України номіналом 500 (п`ятсот) грн з номерними позначеннями ЄВ4993194, ЗВ2435920, ГА5236829, ВЕ9036330, ЄБ4926226, ЄГ2875499, АГ1609038, БГ3598537, ГЛ7403575, ЗГ3617561, ЄА6641895, ЄЕ1645863, ЛГ9827165, ЗБ5227811, ГК4892923, МВ2382831, УЖ5205695, номіналом 1000 (Тисяча) грн. з номерними позначеннями БА4943609, БМ8587798, АН7274086, ЄГ9049990, БН6439768, АБ9776349, АД5696103 (загальна сума 15500 грн), - з позбавленням права відчуження, користування та розпоряджання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01 серпня 2024 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_15