СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5891/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за № 0000110, за підозрою, зокрема, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

У провадження слідчої судді 02.09.2024 надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за № 0000110, за підозрою, зокрема, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, та за фактами вчинення, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 307 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території Харківської області та інших областей України, діє організована група, учасники якої займаються незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.

17 липня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, у великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Цього ж дня, підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, та 17.07.2024 проведено санкціонований обшук за місцем проживання останнього.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :00:009:0603, на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 - батьком підозрюваного ОСОБА_4 .

Однак, незважаючи на факт реєстрації права власності на вказаний будинок за батьком підозрюваного ОСОБА_4 , орган досудового розслідування володіє об`єктивними даними про те, що вказаний будинок фактично належить саме підозрюваному, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_20 (доньки попереднього власника будинку) та ОСОБА_21 (ріелтора, яка займалась організацією купівлі/продажу вказаного об`єкту нерухомості).

Відповідно до показань вказаних осіб встановлено, що саме ОСОБА_4 оглядав будинок перед прийняттям рішення щодо його придбання, а також мав намір зареєструвати право власності на вказаний будинок на своє ім`я, однак не зміг цього зробити через те, що немає офіційного місця реєстрації, саме з цих причин в день підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 привіз до нотаріуса свого батька ОСОБА_19 . Гроші за вказаний будинок сплачував власниці саме підозрюваний ОСОБА_4 .

Окрім того, невдовзі після продажу будинку, зі слів свідка ОСОБА_20 , при відвідуванні вказаної адреси, ОСОБА_4 розповідав як почав облаштовувати свій будинок.

Також, відповідно до протоколу за результатами проведення НСРД, передбаченої ст. 269 КПК України відносно ОСОБА_4 встановлено, що 12.02.2024 останній спільно з ОСОБА_21 зустрічались та відвідували нотаріуса ОСОБА_22 , яка в подальшому і посвідчила договір купівлі-продажу вищевказаного будинку.

Вказані показання та результати НСРД свідчать про те, що фактичним власником зазначеного майна є саме підозрюваний ОСОБА_4 , а тому у органу досудового розслідування виникають підстави для звернення до суду з метою вирішення питання щодо арешту вказаного майна з метою забезпечення конфіскації як можливого виду покарання.

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно, фактичним власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження, а саме на вищевказаний будинок.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно із забороною користування та розпорядження ним, може призвести до його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тобто фактично позбавить можливості конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання.

У судове засідання прокурор не прибув, причини неприбуття не повідомив.

Вислухавши думку слідчого та підозрюваного, які не заперечували щодо розгляду клопотання без участі прокурора, а також враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, відповідно до яких клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно, із зазначених у ньому підстав.

У судовому засідання підозрюваний заперечував щодо задоволоеня клопотання прокурора з тих підстав, що майно належить його батькові.

Вислухавши думку слідчого та підозрюваного, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання про накладення арешту на майно, а саме: копії протоколів допиту свідків від 26.07.2024, 25.07.2024 (а. 40-44, 45-48); копію витягу з реєстру територіальної громади стосовно ОСОБА_23 (а. 49); копію договору купівлі-продажу від 14.02.2024 (а. 50-53); копію повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 17.07.2024 (а. 56-68); інформацію про доходи, отримані від податкових агентів за період з 1 кв. 2023 року по 2 кв. 2024 року стосовно ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (а. 72), а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. 5-26), суддя дійшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за № 0000110, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, та за фактами вчинення, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 307 КК України (а. 5-26).

Згідно з наказом № 1108 від 28.11.2023 та п. 4 постанови заступника начальника ГСУ НП України ОСОБА_26 про внесення змін до складу слідчих слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, від 21.02.2024, місце проведення досудового розслідування визначено за управлінням розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а. 39, 37-38). Відтак, клопотання подано за правила підсудності.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 366100583 від 16.02.2024, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який є батьком підозрюваного ОСОБА_4 (а. 54-56).

Згідно зі ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що її незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 26.01.2023, вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає можливе покарання у вигляді конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, що майно, на яке прокурор у клопотанні просить накласти арешт, на праві приватної власності належить батьку підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_19 .

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя дійшла до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_19 , передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити підозрюваному.

Таким чином, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України правову підставу для арешту майна, можливість конфіскації майна як виду покарання; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідча суддя дійшла до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання, яке відповідає переслідуваним завданням кримінального провадження.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Також слідча суддя не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

При цьому, слідча суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідча суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Разом з тим, слідча суддя дійшла до висновку, що прокурором у клопотанні та слідчим у судовому засіданні не доведено необхідність накладення арешту на майно шляхом заборони користуватися ним.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 170-173, 175, 309, 369-372, 392 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно, - задовольнити частково.

Накласти арешт майно, шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним, а саме: на будинок АДРЕСА_3 , з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :00:009:0603, який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який фактично належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити о 11 год. 40 хв. 20.09.2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1