Справа № 274/8316/24 Провадження № 1-в/0274/1247/24
УХВАЛА

05.11.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ташкент, Узбекистан, зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироків Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023, Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2023, Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі.

Прокурор у письмовій заяві просив проводити судове засідання без його участі та не заперечив проти задоволення подання.

Суд не визнає явку засудженого, представника установи виконання покарань та прокурора в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути подання без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Перевіривши доводи подання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023 ОСОБА_3 призначено покарання:

- у виді 5 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану;

- із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом 2 років 10 місяців іспитового строку.

Вирок набрав законної сили 15.04.2024.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2023 ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України , тобто за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Ураховуючи вирок Дарницького районного суду міста Києва, яким ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 10 місяців, за правилами ст. 71 КК України (сукупністю вироків), ОСОБА_3 , шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

Вирок набрав законної сили 07.12.2023.

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024 ОСОБА_3 призначено покарання:

- у виді позбавлення волі на строк 5 років за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України , тобто за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, за даним вироком, більш суворим за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2023, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 17.02.2024.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023 вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив у 2023 році, а саме:

за ч. 4 ст. 185 КК України

- 07.02.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 507 грн 00 коп.;

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України

- 03.03.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 408 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1342 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кожного з кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1342 грн х 2 = 2684 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому були скоєні злочини, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023.

Зі змісту вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив у 2023 році, а саме:

07.07.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 999 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1342 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1342 грн х 2 = 2684 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2023.

Зі змісту вироку Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024 вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив у 2023 році, а саме:

27.06.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 640 грн 02 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1342 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1342 грн х 2 = 2684 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

подання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023 покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2023 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2023.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, за даним вироком, більш суворим за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2023.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1