ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

08 жовтня 2024 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Кримінальне провадження за № 0000019 від 16 серпня 2024 року.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

Підозрюваний ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (інша інформація в заяві відсутня).

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Інформація в заяві відсутня.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1-6].

Особа, яка звернулась із заявою - ОСОБА_2

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання про закриття провадження за заявою ОСОБА_2 щодо усунення порушень презумпції невинуватості у кримінальному провадженні за № 0000019 від 16 серпня 2024 року.

Питання про закриття провадження вирішується за ініціативою слідчого судді.

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив.

04 жовтня 2024 року до провадження слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла заява ОСОБА_2 щодо усунення порушень презумпції невинуватості у кримінальному провадженні за № 0000019 від 16 серпня 2024 року.

Зі змісту клопотання видно, що Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.08.2023 та кримінальному провадженні № 0000019 від 16.08.2024 року, в ході розслідування яких повідомлено про підозру ОСОБА_2 .

У подальшому, Бюро економічної безпеки України розповсюдило деталі досудового розслідування та стверджує про фактичну доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину. Так, зокрема, Бюро економічної безпеки України доносить до невизначеного кола осіб інформацію про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, чим неприкрито порушує презумпцію невинуватості особи та наперед формує штамп вже доказаної вини ОСОБА_2 .. За рахунок маніпуляцій Бюро економічної безпеки України формує в суспільстві стереотип про начебто очевидну доведеність злочинної діяльності з боку ОСОБА_2 .. Такі дії органу досудового розслідування носять протиправний характер, спрямовані на позапроцесуальний тиск на суд та порушують законні права та інтереси ОСОБА_2 , в тому числі на справедливий суд.

Конституційний принцип презумпції невинуватості є багатоаспектним, діє на всіх стадіях кримінального провадження та навіть після його завершення, адже сутність цього принципу полягає в тому, що презумпція стосовно непричетності особи до вчинення кримінального правопорушення має універсальний характер, поширюється па всі сфери суспільного життя особи та діє доти, доки її не спростовано належним чином, тобто, за приписами статті 62 Конституції України, у законному порядку й обвинувальним вироком суду.

У розумінні зазначених конституційних приписів метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містині жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

У заяві ОСОБА_2 також зазначає, що 04 вересня 2024 року на офіційній Фейсбук сторінці Бюро економічної безпеки України було опубліковано допис про те, що схема з легалізації Коломойським понад 4 млрд грн відбулася за участі банку одного з підсанкційних олігархів, який перебуває в міжнародному розшуку, чим, на його думку, порушено презумпцію невинуватості, що є неприпустимим в демократичній правовій державі.

У зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду із заявою, у якій просить встановити порушення презумпції невинуватості, закріпленої у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України. А також, надіслати копію ухвали керівнику Бюро економічної безпеки України та Генеральному прокурору для відповідного реагування, спрямованого на усунення встановлених порушень.

Заявник також зазначає, що відповідно до положень ст. 33-1 КПК України, ст. 45 КПК України, п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, ч. 1 ст.4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» розгляд даної скарги має здійснюватися саме Вищим антикорупційним судом.

Слідчий суддя дослідив скаргу та додані до неї матеріали.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 1 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97): «Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до вимог ст. 19, ст. 32, ст. 34, ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція): «Для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та Протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який далі називається «Суд». Він функціонує на постійній основі. Юрисдикція Суду поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та Протоколів до неї, подані йому на розгляд згідно зі статтями 33, 34, 46 і 47. У випадку виникнення спору щодо юрисдикції Суду спір вирішує сам Суд. Суд може приймати заяви від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб, які вважають себе потерпілими від допущеного однією з Високих Договірних Сторін порушення прав, викладених у Конвенції або Протоколах до неї. Високі Договірні Сторони зобов`язуються не перешкоджати жодним чином ефективному здійсненню цього права. Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами».

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

З огляду на викладене, слідчий суддя зазначає, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя не наділений повноваженнями розглядати заяви, в яких йдеться про порушення гарантованих Конвенцією та протоколами до неї прав та свобод особи, а також вирішувати їх по суті. В свою чергу, Вищий антикорупційний суд не є наднаціональною міжнародною судовою установою, яка розглядає скарги осіб щодо порушення їхніх прав державами - сторонами Конвенції.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон не дає вказівок слідчому судді щодо порядку дій, які повинні бути вчинені у випадку звернення особи із такого типу заявою. За ситуації нормативного не врегулювання, беручи до уваги положення ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про те, що належним процесуальним реагуванням буде постановлення ухвали про закриття провадження за скаргою.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги заяви не можуть бути предметом розгляду та судового контролю слідчого судді Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя приходить до висновку, що провадження за заявою ОСОБА_2 щодо усунення порушень презумпції невинуватості необхідно закрити.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись загальними засадами кримінального провадження, а також положеннями ст. ст. 26, 307, 376 КПК України, дійшов висновку закриття провадження за клопотанням

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

Закрити провадження за заявою ОСОБА_2 щодо усунення порушень презумпції невинуватості у кримінальному провадженні за № 0000019 від 16 серпня 2024 року.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_3