У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 08.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що 15.02.2024 до ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника УКР ГУНП в Закарпатській області вих. №449 від 15.02.2024 про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів та проведення оперативного супроводу по матеріалам кримінального провадження №0000265 від 08.09.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, отримано інформацію, що особа ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із особою ОСОБА_5 , будучи службовими особами та з використанням наданої їм влади чи службового становища на території Закарпатської області, одержують неправомірну вигоду та вчиняють дії в інтересах третьої особи пов`язаних з безперешкодним проходженням ВЛК та отримання відстрочки від призову.

08.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: медичну довідку на хвору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 4 аркушах, яка має значення для проведення досудового розслідування опечатано в спецпакет НПУ RAW 0076371.

08.07.2024 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом та вище вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Зважаючи на те, що вказані предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як можуть мастити на собі сліди злочину, і підлягають огляду та дослідженню експертним шляхом, і з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтись на вказаних предметах, вважає за необхідне накласти на них арешт.

Зазначенні в клопотанні речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Зважаючи на те, що вказані предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як можуть мастити на собі сліди злочину, і підлягають огляду та дослідженню експертним шляхом, і з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтись на вказаних предметах, з метою забезпечення збереження вилучених речових доказів, проведення ряд відповідних експертиз по даному кримінальному провадженні, просить накласти арешт на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: медичну довідку на хвору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 4 аркушах, яка має значення для проведення досудового розслідування опечатано в спецпакет НПУ RAW 0076371.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому заступник начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 подав заяву про повідомлення власника майна та розгляд клопотання без участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 08.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

З протоколу обшуку від 08.07.2024 вбачається, що слідчим на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: медичну довідку на хвору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 4 аркушах, яка має значення для проведення досудового розслідування опечатано в спецпакет НПУ RAW 0076371

Постановою слідчого від 08.07.2024 вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження такого як речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки таке має значення для встановлення обставин злочину, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучено 08 червня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: медичну довідку на хвору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 4 аркушах, опечатану в спецпакет НПУ RAW 007637.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1