17 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, погодженим начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно, яке було вилучено 13.09.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
1. мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ;
2. мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, imei: НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 ;
3. мобільний телефон Samsung Galaxy A50 imei: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 ;
4. банківські картки «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , «Приватбанк» № НОМЕР_9 ;
5. флеш-носій червоного кольору;
6. грошові кошти у загальному розмірі: 142 800 грн., 10 670 дол США, 3 940 євро.
7. Документи на ім`я ОСОБА_6 на 4 арк.
8. 2 бланки з мокрими печатками на 2 арк.
9. Вільні зразки підпису ОСОБА_4 у документах на 14 арк.
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Клопотання обґрунтовується тим, що вилучені в ході обшуку предмети можуть містити у собі інформацію про обставини вчинення злочину та є об`єктами подальших експертних досліджень, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказане майно, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий клопотання частково підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у ньому. Крім іншого, зауважила, що мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A50 imei: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , банківські картки «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , «Приватбанк» № НОМЕР_10 , та флеш-носій червоного кольору, не становлять інтересу для досудового розслідування, і тому на їх арешті слідчий не наполягає. Щодо іншого майна слідчий послалась на те, що вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон містить інформацію, що може мати доказове значення, і це підтверджується проведеним оглядом цього пристрою. Також вилучені бланки з печатками та документи з вільними зразками ОСОБА_4 можуть мати значення для проведення в подальшому судових експертиз. Щодо вилучених у ОСОБА_4 грошових коштів слідчий зазначила, що існують підстави підозрювати, що ці кошти були отримані протиправним шляхом, оскільки їх наявність як збережень (фінансових актів) ОСОБА_4 не відобразив у декларації за 2023 особи, уповноваженої на виконання функцій держави, джерело їх походження достовірне не відоме.
ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти. Посилався на те, що він має достатній заробіток і пенсію, що надає йому змогу відкладати і накопичувати грошові кошти. Під час проведення обшуку він добровільно вказав про їх існування та видав, хоча напочатку обшуку йому не було запропоновано видати саме грошові кошти. Також ОСОБА_4 заперечував свою причетність до розслідуваних діянь, вказавши, що з 11.09.2024 він звільнений з військової служби і не є співробітником ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , підтримавши доводи свого довірителя, також заперечував проти накладення арешту на грошові кошти. Додатково зауважив, що з клопотань слідчого про обшук і про арешт майна взагалі не випливає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні певного кримінального правопорушення, і тим більше його вчинення ОСОБА_4 Про підозру жодній особі не повідомлено. Застосовані слідчим формулювання є занадто абстрактними і неконкретними, і тому навіть з цієї точки зору відсутні підстави для задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання та доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку ухилення від проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Під час досудового розслідування оперативному підрозділу, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення оперативних заходів направлених на встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у сфері організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
За результатами виконаного доручення проведено оперативно-розшукові заходи, в ході яких отримана оперативна інформація про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить службу на посаді головного спеціаліста відділення призову в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_4 на робочому місці може зберігати чорнові записи зі списками осіб, які користувались їх незаконними послугами, а також мобільні телефони та комп`ютерну техніку, на яких також може бути зафіксована незаконна діяльність вказаних осіб.
Також, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій зібрано достатньо доказів, що ОСОБА_4 , ймовірно, займається безпосередньо організацією злочинної діяльності, координує дії між співучасниками, підшукує сам та через посередників військовозобов`язаних осіб для виключення (зняття) з військового обліку, вносить відомості до відповідних електронних інформаційних баз та реєстрів.
Окрім того, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, встановлено близько сорока осіб, які звертались для виготовлення документів з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
13.09.2024 у період часу з 06 години 50 хвилин до 08 години 55 хвилин проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:
1. мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ;
2. мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, imei: НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 ;
3. мобільний телефон Samsung Galaxy A50 imei: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 ;
4. банківські картки «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , «Приватбанк» № НОМЕР_9 ;
5. флеш-носій червоного кольору;
6. грошові кошти у загальному розмірі: 142 800 грн., 10 670 дол США, 3 940 євро.
7. Документи на ім`я ОСОБА_6 на 4 арк.
8. 2 бланки з мокрими печатками на 2 арк.
9. Вільні зразки підпису ОСОБА_4 у документах на 14 арк.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вилучені в ході санкціонованого обшуку предмети, є тимчасово вилученим майном, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні, підставою накладення арешту на вказане у ньому майно є те, що воно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, може нести на собі сліди, що мають значення для встановлення обставин цієї події, та може бути використане при проведені в подальшому слідчих дій, тобто відповідає ознакам речового доказу, що передбачені ст. 98 КПК України.
Виходячи із змісту ст. 170 КПК України, речові докази фактично підлягають обов`язковому арешту.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту є обґрунтованим лише в частині належного ОСОБА_4 мобільного телефону, документів службового характеру, які без явних причин зберігались у нього вдома, документів з вільними зразками його підпису, а також грошових коштів.
При цьому слідчий суддя відхиляє доводи представника володільця майна щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли встановлені факти вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Беручи до уваги наведені критерії, слідчий суддя зауважує, що правопорушення, пов`язані з ухиленням від виконання правил військового обліку, призову за мобілізацією, сприянням таким діянням, характеризуються тим, що причетні до них особи зазвичай вживають заходи конспірації, що значно утруднюють процес доказування.
Відтак, навіть наявність непрямих доказів та відомостей, отриманих в результаті оперативно-розшукових дій, надає підстави для їх подальшої перевірки і підозри в існуванні самого факту правопорушення.
Крім того, діяння такого роду зазвичай супроводжуються наданням та отриманням неправомірної вигоди, тому самий факт виявлення у ОСОБА_4 значної суми грошових коштів, в тому числі в іноземній валюті, кількість яких є явно неспівмірною з його заробітком та необхідністю задовольняти повсякденні потреби, і, які, до того ж, не були задекларовані ним в установленому законом порядку, в сукупності з іншими виявленими у нього предметами, надають достатньо підстав для початкового висновку щодо наявності обґрунтованої підозри в існуванні самого факту кримінального правопорушення, до якого може бути причетний ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що вилучені в ході санкціонованого обшуку, предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні оскільки можуть мати на собі сліди, які будуть мати доказове значення.
Вилучені предмети можуть бути в подальшому об`єктом слідчих дій, в тому числі експертних досліджень, а тому вони мають бути залишені на зберіганні органом досудового розслідування.
Щодо майна, на арешті якого слідчий не наполягає, підстав для накладення такого арешту слідчий суддя не вбачає.
Водночас слідчий суддя зауважує, що власники майна не позбавлені можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене 13.09.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
-мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, imei: НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 ;
- грошові кошти у загальному розмірі: 142 800 грн., 10 670 доларів США, 3 940 євро;
- документи на ім`я ОСОБА_6 на 4 арк.;
- два бланки з мокрими печатками на 2 арк.;
- вільні зразки підпису ОСОБА_4 у документах на 14 арк.
В задоволенні клопотання про накладення арешту на решту майна, а саме на мобільний телефон Nomi, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A50 imei: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 , банківські картки «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , «Приватбанк» № НОМЕР_10 , флеш-носій червоного кольору, - відмовити.
Майно, на яке цією ухвалою накладений арешт, залишити на зберіганні у СУ ГУНП в Запорізькій області.
Майно, в накладенні арешту на яке відмовлено, підлягає негайному поверненню власнику.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 15 хв. 19.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1