26.07.2024
Справа № 642/1337/24
Провадження № 1-кс/642/2378/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові)Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001660 від 15.08.2023 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 1111 КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання.

В обгрунтування клопотання слідчим зазначено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001660 від 15.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 1111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом територіального управління Служби судової охорони у Харківській області № 403 о/с від 02.12.2020 ОСОБА_5 прийнято на службу до територіального управління Служби Судової охорони у Харківській області та присвоєно звання «старший сержант Служби судової охорони».

02.12.2020 ОСОБА_5 прийняв присягу співробітника Служби судової охорони та присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання співробітника та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Згідно з наказом начальника територіального управління Служби судової охорони у Харківській області № 445 о/с від 31.12.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду командира 1 відділення (Ізюмський районний суд) 12 взводу охорони 3 підрозділу охорони територіального управління Служби Судової охорони у Харківській області.

Наказом начальника територіального управління Служби судової охорони у Харківській області № 331 о/с від 23.09.2022 ОСОБА_5 , звільнено зі служби, згідно підпункту 7 (за власним бажанням) пункту 2 розділу Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

В п. 2 розділу І «Загальні питання» Положення про проходження служби Співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя № 1052 (далі Положення), Служба судової охорони згідно зі статтею 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони і підтримання громадського порядку у судах. Згідно п. 3 Положення, співробітниками Служби є громадяни України, які в добровільному порядку прийняті на службу до Служби, склали Присягу співробітника Служби.

У відповідності до п. 3 розділу ІІ «Права, обов`язки і відповідальність» Загальні питання» Положення, співробітники зобов`язані, зокрема, чесно і сумлінно додержуватися Присяги співробітника Служби, виконувати закони України.

Виходячи з цього, Служба судової охорони виконує правозастосовні та правоохоронні функції та має статус правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 1 Основного Закону, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Військовослужбовці збройних сил російської федерації (далі рф) 24.02.2022, шляхом збройної агресії, незаконно вторглися на територію України, здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе значення, та окупували частину території України, зокрема частину території Харківської області, вчинивши таким чином дії з метою змін меж території та державного кордону України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено, зокрема Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року на 90 діб.

Після повномасштабного збройного вторгнення на територію України з 01.04.2022 збройні сили рф взяли під контроль будівлі та споруди на території

м. Ізюм Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, з метою перешкоджання їхній нормальній діяльності та створення окупаційної влади.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України від 15.04.2014

№ 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022) тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Однак, громадянин України ОСОБА_5 , обіймаючи посаду командира 1 відділення (Ізюмський районний суд) 12 взводу охорони 3 підрозділу охорони територіального управління Служби Судової охорони у Харківській області, перебуваючи у м. Ізюм Харківської області, усупереч вищевказаним вимогам законодавства України, з метою безпосереднього надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи та добровільно здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та безпосередньо надав допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинив державну зраду за наступних обставин.

Так, після повномасштабного збройного вторгнення 24.02.2022 збройних сил рф на територію України, з 01.04.2022 збройні сили країни агресора рф безпосередньо здійснили окупацію м. Ізюм Харківської області та силове захоплення і взяття під контроль будівель та споруд на території даного населеного пункту, що забезпечують діяльність органів державної влади, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та створення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці діючих працівників правоохоронних органів України, в тому числі ОСОБА_5 .

Так, в період часу з квітня по липень 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, обіймаючи посаду командира 1 відділення (Ізюмський районний суд) 12 взводу охорони 3 підрозділу охорони територіального управління Служби Судової охорони у Харківській області , з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Ізюм Харківської області за наступних обставин.

В період часу з квітня по липень 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, з особистих мотивів, не маючи на те відповідних повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Служби судової охорони, діючи з метою переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, перебуваючи у приміщенні колишнього Центру надання адміністративних послуг м. Ізюм в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 50, в якому представниками окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області незаконно створено правоохоронний орган, функціональним призначенням якого було виконання функцій поліції за законодавством російської федерації (під час досудового розслідування встановлено, що єдиної практики у найменуванні вказаного органу не було, а, зокрема, використовувалися назви «народна міліція»; «Ізюмське районне управління поліції»; «Ізюмський відділ поліції»; «Управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації Харківської області» тощо) прийняв пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області про перехід на їх сторону та здійснення функцій оперуповноваженого поліції на окупованій території м. Ізюм Харківської області в незаконно створеному органі, функціональним призначенням якого було виконання функцій поліції за законодавством російської федерації.

З метою працевлаштування у незаконно створеному державою-агресором органі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але, не пізніше липня 2022 року, будучи діючим працівником Служби судової охорони, ОСОБА_5 подав власноруч заповнені російською мовою документи, зокрема, анкету на працевлаштування, в якій повідомив про свої повні анкетні дані; автобіографію; відомості про членів сім`ї; рівень освіти; професійну діяльність та відомості про проходження військової служби.

Підтвердивши свою лояльність та відданість окупаційній владі, а також здатність виконувати функції поліцейського за законодавством російської федерації, наказом начальника управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації ОСОБА_6 № 1-лс від 05.07.2022 «О назначении на должность», ОСОБА_5 призначено на посаду «исполняющий обязанности старшего оперуполномоченного отделения экономической безопасности Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

В силу своїх службових повноважень, а також з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території м. Ізюма Харківської області, ОСОБА_5 своїми діями повинен був забезпечувати громадський порядок та громадську безпеку, здійснювати попередження та розкриття злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі виявляти зброю співробітників Національної поліції України для її подальшої передачі представникам окупаційної адміністрації.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами.

11.07.2024 відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_5 на території держави-агресора російської федерації, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 11.07.2024, ОСОБА_5 набув процесуального статусу підозрюваного та був викликаний для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10 год. 00 хв. 22.07.2024; 23.07.2024 та 24.07.2024.

Між тим, в порушення вимог ст.ст. 42, 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 на виклики не з`явився, причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкі умисні злочини проти основ національної безпеки України, за які передбачено покарання, зокрема, у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна та позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіально управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001660 від 15.08.2023 оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_5 та одночасно з цим клопотанням подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню процесуальних дій, оголошений постановою слідчого від 24.07.2024 у розшук, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Ленінського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених в клопотанні.

Вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001660 від 15.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 1111 КК України.

11.07.2024 у спосіб, передбачений ст.ст. 40, 135, 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111, ч.7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 188 ч. 1 КК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 188 КПК України, слідчим подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_5 одночасно з клопотаннмя про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Згідно ч. 4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі наданих матеріалів кримінального провадження, на даній стадії слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочинів за ч.2 ст. 111, ч.7 ст. 111-1 КК України обгрунтованою.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 він органу досудового розслідування переховується, на виклики, опубліковані згідно норм ч.8 ст. 135 КПК України, до слідчого не з`явився, що свідчить про реальне ухилення від слідства.

Таким чином, вищезазначені обставини дають підстави для висновку про наявність передбачених ст. 139, ст. 140, ст. 189 ч. 4 КПК України підстав для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 139, 140, 188, 189 КПК України, слідчий суддя-

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 5 (п`ять) місяців з дати її постановлення.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Другому СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві.

Покласти на Другий СВ (з дислокацією в м. Харкові)Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві, обов`язок оголосити ОСОБА_5 ухвалу про здійснення приводу.

Ухвала втрачає чинність з моменту приводу підозрюваного до суду, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя повідомляє прокурора; закінчення строку дії ухвали, відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя