У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

«27» вересня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 02.05.2024, у якому повідомлено ОСОБА_4 ,

про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто у вчиненні з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 16.11.2023 строком на 90 діб. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року, у громадянина України ОСОБА_4 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел на вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.Не пізніше 23.03.2024 року ОСОБА_4 , в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надійшло повідомлення від користувача, з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 », в якому останній запропонував ОСОБА_4 , за грошову винагороду здійснювати підпали, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення - релейних шаф. У подальшому, не пізніше 23.03.2024 року, переслідуючи корисливий мотив, а також з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, ОСОБА_4 , використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомив користувачу з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 », усвідомлюючи, що вказаний користувач є представником держави-агресора, про те, що готовий здійснювати підпали об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме релейних шаф. Надалі, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», користувачем з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 » ОСОБА_4 надано детальну інструкцію щодо знищення шляхом підпалу об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме релейних шаф. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись 22.03.2024 приблизно о 13 год. 30 хв. за географічними координатами 50.052940, 30.723990 поблизу села Долина, побачив релейну шафу № 10, яка розташована поблизу села Долина на 52 кілометрі залізно-дорожньої лінії № 1, яку обрав предметом свого злочинного посягання, яку вирішив підпалити. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, в той же день, використовуючи невстановлену суміш, підпалив релейну шафу № 10, після чого з метою підтвердження здійснення підпалу, здійснив відеофіксацію вчиненого на власний мобільний телефон марки «iPhone» та відправив користувачу з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 ». Того ж дня, на криптогаманець ОСОБА_4 на платформі «ByBit», нараховано грошові кошти у сумі 277 USDT, що еквівалентно приблизно 11 329 грн. як оплату за виконане завдання. Таким чином, ОСОБА_4 у період воєнного стану, з метою ослаблення держави вчинив дії спрямовані на організацію підпалу релейної шафи № 10, яка розташована поблизу села Долина на 52 кілометрі залізно-дорожньої лінії № 1 за географічними координатами 50.052940, 30.723990 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», чим вчинив зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення. Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.04.2024 року у період часу приблизно з 11:00 по 12:00, ОСОБА_4 , з метою підготовки до вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи в гіпермаркеті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 придбав пляшку об`ємом 0.5 літрів з розчинником для краски. Далі, 02.04.2024 приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , за попередньою змовою з користувачем застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 », знаходячись за географічними координатами 49.728486, 30.424206 поблизу села Сухоліси, побачив релейну шафу сигнальної установки № 3 на 46 кілометрі пікету № 6, яку обрав предметом свого злочинного посягання вирішив її підпалити, після чого умисно, з корисливих мотивів, за допомогою приладу для монтування, відігнув правий нижній край двері релейної шафи, облив її заздалегідь підготовленою пляшкою об`ємом 0.5 літрів з розчинником для фарби та за допомогою запальнички здійснив підпал. Так, для підтвердження здійснення підпалу, на виконання вказівки користувача застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 », ОСОБА_4 здійснив відеофіксацію вчиненого підпалу на власний мобільний телефон марки «iPhone» під час якого показав заздалегідь погоджений з користувачем застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 » жест рукою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто у вчиненні з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану. «26» вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозруу вчиненні з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.Обставинами, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення визначено наступні матеріали: Матеріалами на виконанням доручення в порядку вимог ст. ст. 40, 41 КПК України від 24.05.2024 року № 8/3/1-4525 з якого встановлено, що 02.04.2024 року на перегоні «Роток-Сухоліси» відбулося втручання невідомих осіб в роботу релейної шафи; Протоколом огляду відповіді, що надійшла від крипто-біржі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у якому відображено транзакції у розмірі 218 USDT та 59 USDT від 22.03.2024 року; Матеріалами за виконанням доручення в порядку вимог ст. ст. 40, 41 КПК України від 03.07.2024 року № 8/3/1-5662 з якого встановлено, що 22.03.2024 року поруч з залізничною станцією «Роз`їзд Озерний» відбулося втручання невідомих осіб в роботу релейної шафи; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.09.2024 року в якому викладені обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ; Протоколом слідчого експерименту від 17.09.2024 року піч час якого було досліджено обставини підпалу, що стався 22.03.2024 року поруч з залізничною станцією « Роз`їзд Озерний »; Протоколом слідчого експерименту від 17.09.2024 року піч час якого було досліджено обставини підпалу, що стався 02.04.2024 року на перегоні «Роток-Сухоліси»; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.09.2024 року в якому свідок уточнив дані щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ; Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність достатніх ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, ризиком у кримінальному провадженні є небажані для кримінального провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод такому кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації і таку поведінку неможливо достеменно передбачити. Отже, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності. Так, обґрунтовано ймовірним є те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним про вид та розмір покарання може почати переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.Крім того, санкція ч. 2 ст. 113 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним ув`язненням. Таким чином враховуючи, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що вона, усвідомлюючи невідворотність покарання та те, що у разі доведення її вини в суді, буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком. Крім цього, під час подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , для ухилення від можливої кримінальної відповідальності може впливати у будь-який спосіб на свідків адже враховуючи те, що в ході проведення обшуки були залучені поняті та підозрюваній надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком. Водночас існує ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як останній вчинив зазначене кримінальне правопорушення за попередньою змовою з невстановленою особою під з ім`ям « ОСОБА_8 », з обліковим записом « ОСОБА_9 » в месенджері «Telegram» та може повідомити зазначену особу щодо даних досудового розслідування, які стали відомі підозрюваному ОСОБА_4 , що може сприяти переховуванню, спотворенню або знищенню речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме - тримання під вартою. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 виходячи з наступного. Застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить належної поведінки підозрюваної, не зменшить наявність зазначених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки, зважаючи на характер вчинення інкримінованих йому дій, остання не буде позбавлений можливості ухилитися від органу досудового розслідування. Крім цього, у разі обрання відносно підозрюваної вказаних запобіжних заходів, а також запобіжного заходу у вигляді особистої поруки чи застави, підозрюваний, продовжуючи проживати на території міста Київ, під час дії таких запобіжних заходів, матиме фактично безперешкодну можливість незаконно впливати на свідків вказаного кримінального правопорушення, з метою зміни ними показів. Отже, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваною покладених на нею обов`язків та унеможливить реалізацію зазначених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Враховуючи зазначене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваної саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому відносно останньої необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що зумовлено виконанням, передбаченого ст. 2 КПК України, завданням кримінального судочинства, для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді, просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою строком на 60 днів.

27 вересня 2024 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді) клопотання та додані до нього документи були передані слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судове засідання з`явився, вказав, що він дійсно переписувався з зазначеними у клопотанні особами та отримував від них кошти, але підпалів не вчиняв. Також вказав, що у нього хвора дружина, яка нещодавно перенесла операцію, має двоє неповнолітніх дітей, він є учасником бойових дій, на підтвердження чого надав до матеріалів справи відповідні документи.

Захисник в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання прокурора заперечував, зазначив, що на його думку належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, наприклад цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею було встановлено наступне.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувану кримінальному провадженні №0000182, 02 травня 2024 року до ЄРДР було внесено кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 113 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: громадянин України ОСОБА_4 використовуючи соціальні мережі «Телеграм» на тематичних сайтах (каналах) з пошуку роботи знайшли оголошення щодо легкого заробітку, яку пропонувала невстановлена особа, зареєстрована в «Телеграм» каналі під нікнеймом « ОСОБА_8 », профіль - ОСОБА_11 . За наявними даними, особа під нікнеймом « ОСОБА_8 » пропонує заробіток шляхом підпалів і знищення об`єктів, які мають важливе народогосподарське чи оборонне значення за матеріальну винагороду. Проведеними оперативними заходами встановлено, що зазначені громадяни України протягом поточного року підтримують сталий контакт із вищевказаною особою та виконують завдання поставлені ним за грошові кошти. Таким чином, в діях ОСОБА_4 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 113 КК України; повідомлено про підозру ОСОБА_4 (а.с. 8).

Відповідно до повідомлення про підозру від 26 вересня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто у вчиненні з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народогосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану (а.с. 9- 14).

Також, на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, слідчим було надано слідчому судді листи щодо виконання доручення заступника начальника управління Головного управління контрозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму 2 управління ОСОБА_12 від 24.05.2024 року №8/5/1-4525, від 03 липня 2024 року від 8/3/1-5662 (а.с. 20, 29 - 30), Протокол огляду від 01 липня 2024 року (а.с. 21 - 28), Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 16 вересня 2024 року (а.с. 31 - 88), Протокол слідчого експерименту від 17 вересня 2024 року (а.с. 89 - 123), Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25 вересня 2024 року (а.с. 124 - 127).

Слідчим суддею також встановлено, що підозрюваний є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 17 липня 2023 року, одружений, має двох неповнолітніх дітей.

Згідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.113 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000, суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Під час судового розгляду клопотання встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру пройшов незначний проміжок часу, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, підозрюваний може переховуватися від слідства та суду.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, до клопотання додано Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25 вересня 2024 року у якому свідок повідомив, що підозрюваний просив його не говорити про поїздки, які ним були здійснені з ОСОБА_4 .

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування із встановлення усіх обставин у цьому кримінальному провадженні, необхідно обмежити підозрюваного ОСОБА_4 у можливості спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що на даний час не проведений весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, ОСОБА_4 може самостійно (опосередковано через інших осіб) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в цілому, з огляду на що слідчий суддя вважає цей ризик доведеним та наявним.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні було введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено і який діє на цей час.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114 - 2, 258 - 258 - 6, 260, 261, 437 - 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Факти та інформація, переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України. У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо доказів для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Слідяий суддя враховує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку необхідно враховувати той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а відтак обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , на думку слідчого судді, повинно відповідати суспільному інтересу в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя вважає доведеними вказані прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Про їхню наявність свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Наведені у клопотанні обставини кримінального правопорушення, окрім зазначеного вище, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому доводи прокурора в цій частині є доведеними.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним також існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, враховуючи режим воєнного стану, особливості вчинення кримінального правопорушення та високий ступінь його суспільної небезпеки, в якому він підозрюється, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин та у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, до нього може бути застосований виключно безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, зокрема, передбачених статтею 113 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який, на думку слідчого судді, буде достатнім для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, приймаючи до уваги категорію кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, враховуючи кваліфікуючі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального правопорушення в умовах військового стану, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 25 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під варту в залі суду.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному, захиснику та прокурору негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1