ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2489/24 Справа № 204/4910/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 відбув дві треті строку призначеного судом покарання, однак матеріали особової справи відносно ОСОБА_7 не містять доказів, що засуджений став на шлях виправлення, згідно наданої характеристики засуджений характеризується посередньо, а термін покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для висновку про виправлення засудженого та можливість застосування ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2023 року умовно-достроково.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що станом на 01 березня 2024 року ОСОБА_7 відбув дві третини призначеного йому покарання, що є однією із підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Наголосив, що ОСОБА_7 відбуває покарання у значно суворіших умовах, аніж було встановлено вироком суду від 16.10.2023 року, оскільки ОСОБА_7 не відбуває покарання у дисциплінарному батальйоні, а продовжує незаконно утримуватись у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», що є неправомірним та в свою чергу є самостійним надмірним тягарем, за що ОСОБА_7 заслуговує належної сатисфакції, у т.ч. у вигляді умовно - дострокового звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор, захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, до суду апеляційної інстанції не зявилися. Захисник та прокурор подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року за ч. 4 ст.402 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.62 КК України призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців замінено на покарання у виді утримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк один рік шість місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу приведення вироку до виконання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання зараховано ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 01.03.2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Вирок набрав законної сили 16 листопада 2023 року.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній за час відбуття покарання в ДУ «ДУВП (№4) з 04.03.2023 року характеризується посередньо, стягнень та заохочень від адміністрації установи не має, з іншими співкамерниками не конфліктує, підтримує рівні стосунки.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріали особової справи не містять доказів, що засуджений став на шлях виправлення, згідно наданої характеристики засуджений характеризується посередньо, а термін покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для висновку про виправлення засудженого та можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення захисник не навів в апеляційній скарзі.

Доводи захисника, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безспіставними. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, та вимог ч. 7 ст. 539 КПК України, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності клопотання захисника, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4