Справа № 393/223/24
пров. 1-кп/393/67/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року селище Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 09.04.2024р., відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , згідно з ст.89 КК України є особою, що не має судимості,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним по мобілізації, проходячи військову службу на посаді навідника ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, в порушення вимог ст.ст.11,13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.04.2024р. о 16.04 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно та усвідомлюючи неправомірність і суспільну небезпечність своїх дій, здійснив насильницькі дії відносно інспектора з реагування патрульної поліції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Так, під час зупинки автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за фактом порушення Правил дорожнього руху України, а саме - п.2.3 ''в'' і подальшого складання адміністративних матеріалів, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, обвинувачений одразу в грубій та зухвалій формі відмовлявся виконувати законні вимоги працівників поліції, нецензурно виражався і висловлював погрози в їх адресу, намагався зникнути з місця вчинення правопорушення. ОСОБА_6 намагався зупинити обвинуваченого і в цей момент у останнього виник умисел на спричинення тілесного ушкодження працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Обвинувачений, реалізовуючи свій умисел на спричинення тілесного ушкодження потерпілому, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, діючи умисно, протиправно та усвідомлюючи неправомірність і суспільну небезпечність своїх дій, порушуючи загальноприйняті правила моральної поведінки, зухвало та в грубій формі висловлювався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою, не реагував на їх законні вимоги та знаходячись обличчям до поліцейського ОСОБА_6 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани верхньої губи праворуч, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю за обставин зазначених у обвинувальному акті. Вказав, що 09.04.2024р. о 16.00 год. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем DAEWOO LANOS по АДРЕСА_1 та був зупинений працівниками поліції. Після зупинки він вів себе некоректно, виражався нецензурною лайкою в адресу працівників поліції та вдарив один раз потерпілого долонею в обличчя. Після цього його затримали працівники поліції. Вказав, що примирився з потерпілим та зазначив, що має намір повернутися на військову службу. У скоєному щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема по справах ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' від 18.01.1978р., ''Коробов проти України'' від 21.10.2011р. вказано, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини ''поза розумним сумнівом'', така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, так як він вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вина обвинуваченого у вчинені даного злочину доведена в судовому засіданні ''поза розумним сумнівом'' та випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обвинувачений скоїв нетяжкий злочин, відповідно до ст.12 КК України, щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, є особою, що не має судимості, одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. 06.03.2022р. ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. За час проходження військової служби ОСОБА_4 зарекомендував себе як ненадійний та проблемний військовослужбовець, за час служби обвинуваченому тричі оголошувалось дисциплінарне стягнення ''сувора догана'' за самовільне залишення частини, що підтверджується службовою характеристикою від 23.02.2024р. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000796 від 04.03.2024р., 19.02.2024р. ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.5 ст.407 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, суд визнає - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009р., в якому суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Із змісту досудової доповіді від 22.05.2024р., яка складена Кропивницьким районним сектором №5 філії ДУ ''Центр пробації'' в Кіровоградській області, слідує, що ОСОБА_4 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

На підставі обставин справи та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також змісту досудової доповіді від 22.05.2024р., суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що передбачене ст.75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального паравопорушення, особу обвинуваченого, зміст службової характеристики, а також те, що ОСОБА_4 виключено із списків особового складу військової частини, де він проходив службу, та 04.03.2024р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.5 ст.407 КК України, номер провадження 0000796, щодо самовільного залишення ним розташування військової частини.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром, на думку суду, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим, а також необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11.04.2024р. до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У цій же ухвалі зазначено, що ОСОБА_4 фактично затримано 09.04.2024р. В подальшому строк дії даного запобіжного заходу було продовжено ухвалою суду. 09.07.2024р. ОСОБА_4 звільнено з-під варти після внесення застави в розмірі 60560,00 грн.

Відповідно до п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином, обвинуваченому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.04.2024р. по 09.07.2024р. включно, перевівши позбавлення волі в обмеження волі у співвідношенні визначеному п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України, а саме - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати по справі, пов`язані із залученням експерта, відсутні.

Речові докази:

-мобільний телефон марки ''РОСО'' необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

-паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться оптичний диск DVD-R, який містить відеозаписи з нагрудної бодікамери ДУМА-1 ГРПП ВП №2 (м.Кропивницький) КРУП ГУНП в Кіровоградській області за період часу з 16.00 год. по 18.00 год. 09.04.2024р., та паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться оптичний диск DVD-R, який містить відеозапис з мобільного телефону свідка ОСОБА_7 , необхідно зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Суд не вбачає підстав для зміни або скасування запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинуваченого. Тому, до набрання вироком законної сили необхідно залишити обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді застави. Так як, застава не була звернена в дохід держави, то відповідно до ч.11 ст.182 КПК України вона підлягає поверненню ОСОБА_4 після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 366-368, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09.04.2024р. по 09.07.2024р. включно, перевівши позбавлення волі в обмеження волі у співвідношенні визначеному п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України, а саме - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Строк відбуття покарання у виді обмеження волі ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у вигляді застави.

Після вступу даного вироку в законну силу заставу в сумі 60560,00 грн., внесену 08.07.2024р. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області в межах кримінального провадження №0000232 за ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Речові докази:

-мобільний телефон марки ''РОСО'' - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

-паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться оптичний диск DVD-R, який містить відеозаписи з нагрудної бодікамери ДУМА-1 ГРПП ВП №2 (м.Кропивницький) КРУП ГУНП в Кіровоградській області за період часу з 16.00 год. по 18.00 год. 09.04.2024р., та паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться оптичний диск DVD-R, який містить відеозапис з мобільного телефону свідка ОСОБА_7 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1