Справа № 742/143/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/879/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання заступника начальника Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 15 лютого 2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -

Скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з моменту набрання даною ухвалою законної сили, ухвалено направити засудженого для відбування призначеного покарання в місця, визначені для відбування покарання, за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання засудженому ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що після ухвалення вироку, згідно з яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування призначеного судом покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, засуджений ніяких висновків не зробив, на шлях виправлення не став та через свою легковажність продовжує не виконувати покладені на нього обов`язки та вчиняти адміністративні правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дійсно він неодноразово не з`являвся у визначені дні на реєстрацію, однак судом першої інстанції не було враховано, що пробаційною службою не заперечувалися доводи засудженого про його телефонні повідомлення в службу пробації з приводу несвоєчасного візиту для відмітки з поясненням причин. Також, ОСОБА_7 хоч не своєчасно, але кожного разу прибував на відмітку до служби пробації, не переховувався, не чекав коли його будуть розшукувати, тощо.

Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності зауважує, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, відповідно не зміг надати пояснення та спростувати безпідставні, на його переконання, звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відносно повідомлення про підозру у вчиненні домашнього насильства, засуджений зауважує, що колишня дружина, після сварки, будучи на емоціях, звернулася до поліції із заявою про вчинення відносної неї з його сторони домашнього насильства. Однак, згодом, зваживши і на свою поведінку, подала до суду заяву про бажання відкликати раніше подану заяву, проте, через неможливість відклику заяви про домашнє насильство було запропоновано укласти між колишнім подружжям мирову угоду.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було встановлено беззаперечних обставин, що підтверджують небажання засудженого стати на шлях виправлення. І в матеріалах справи відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості виправлення засудженого без реального відбуття покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, судове рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 даним вимогам повністю відповідає, а доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік та зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи та навчання, а також не виїжджати без погодження з таким за межі України.

15 квітня 2024 року ОСОБА_7 було роз`яснено порядок, умови та обов`язки відбування покарання, попереджено про наслідки в разі їх порушення. Засуджений надав підписку про ознайомлення з порядком, умовами та обов`язками відбування покарання, де поставив свій особистий підпис. Також засудженому під його підпис було оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно з якою ОСОБА_7 зобов`язаний був з`являтися до Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області для реєстрації у другий та четвертий понеділок кожного місяця (два рази на місяць).

Органом пробації констатовано, що ОСОБА_7 систематично порушує порядок та умови відбування покарання, неодноразово не з`являється на реєстрацію без поважних причин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, порушує порядок та умови відбування покарання, легковажно відноситься до відбування звільнення з випробовуванням, а саме систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Засуджений ОСОБА_7 легковажно відноситься до відбування покарання з випробуванням, не виконує обов`язки, які встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію» та покладені на нього судом обов`язки, а саме: не виконав обов`язки суду згідно з ч.1 ст.76 КК України - 5 разів не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини. У зв`язку з неявкою для реєстрації без поважної на те причини, з ОСОБА_7 , було проведено індивідуально профілактичну бесіду інспектором Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, під час якої повторно наголошено на необхідності виконувати обов`язки покладені на нього судом, проте засуджений знову не приходив на реєстрацію без поважних та документально підтверджених на те причин.

Крім того, згідно із щоквартальною звіркою з Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області про облікових осіб, які притягувались до адміністративної відповідальності протягом І кварталу 2024 року, засуджений ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, 24 квітня 2024 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності .

Також, 15 липня 2024 ркоу він був притягнутий до адміністративної відповідальності Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 173-2 КУпАП до 340,00 грн. штрафу.

10 вересня 2024 року за притягнення до адміністративної відповідальності, з ним було проведено індивідуально-профілактичну бесіду.

Також 09 липня 2024 року до відділу пробації надійшов витяг з ЄРДР та повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 , про те що він підозрюється у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року вбачається, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

За приписами п.8 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Оцінюючи здобуті докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку не виконував без поважних причин покладені на нього судом обов`язки, та неодноразово попереджався про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробування через невиконання покладених на нього обов`язків, що цілком вірного та обґрунтованого свідчить про його ухилення від відбування призначеного судом покарання та беззаперечно вказує про небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження засудженого про реальну неможливість прибуття для реєстрації до органу пробації, оскільки такі доводи спростовуються безпосередньо наданими письмовими поясненнями засудженого, що містяться в матеріалах справи після кожної неявки засудженого до інспектора органу пробації.

Відтак, апеляційний суд констатує, що засуджений мав реальну можливість виконати покладені на нього обов`язки, а факти, викладені в поданні органу пробації, на переконання суду, є свідченням небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд не може також погодитись з доводами апеляційної скарги про не доведення умисного ухилення від відбування покарання, оскільки такі доводи прямо суперечать дослідженим матеріалам судового провадження, що і було встановлено судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_7 , тому апеляційний суд дійшов висновку про залишення даної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін, оскільки судом достеменно встановлено, що засуджений в період іспитового строку без поважних причин не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації у визначені дні, після письмових попереджень про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, протягом іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності, що свідчить про відсутність готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки та про небажання стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, а тому наявні всі підстави для скасування звільнення від відбування покарання і направлення ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року, якою задоволено подання заступника начальника Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4