Провадження по справі № 1-кп/522/2023/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001162 від 22.06.2020 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке, Любашівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , дані щодо судимостей відсутні,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Троїцьке, Любашівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 30.01.2024 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 360 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та невстановлена органами досудового розслідуванням особа, перебуваючи в ранковий час біля будинку АДРЕСА_4 , побачили кабельний колодязь.

В цей час, у ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та невстановленої органами досудового розслідуванням особа, з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кабелю з вищевказаного колодязя.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання кабель, який знаходиться у кабельному колодязі, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та невстановлена органами досудового розслідуванням особа, розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_4 , ОСОБА_3 мали викрасти кабель з кабельного колодязя, а невстановлена органами досудового розслідуванням особа перебувати неподалік та стежити за діями перехожих, попереджаючи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про можливість викриття кримінального правопорушення.

Так, приступивши до реалізації спільного злочинного наміру, 22.06.2020 року о 05:55 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до люку кабельного колодязя, розташованого біля будинку АДРЕСА_4 , після чого, невстановлена органами досудового розслідуванням особа, впевнившись, що за їх спільними діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непомітними, повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про можливість викрадення майна з вищевказаного колодязя.

Далі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_3 підняв кришку люка, а ОСОБА_4 за допомогою кусачок відрізав фрагмент кабелю.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з невстановленою органами досудового розслідуванням особою виконуючи спільний злочинний намір, діючи таємно, умисно та з корисливих мотивів, почали діставати з кабельного колодязя фрагмент кабелю марки ТПП 200х2х0,4 довжиною 15 м.

Таємно, спільно, викравши майно ПАТ «Укртелеком» в розмірі 2 403 гривень, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 разом з невстановленою органами досудового розслідуванням особою покинули місце вчинення кримінального правопорушення, але невдовзі були затримані працівниками поліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінального правопорушення, викладенні в обвинувальному акті та пояснив суду, що декілька років тому у 2020 році, влітку, більш точної дати та часу не пам`ятає, він йшов по вулиці Дідріхсона в м. Одесі з ОСОБА_3 та ще одним чоловіком, побачили кабельний колодязь та вирішили викрасти з нього кабель. Він заліз у люк, підчепив кабель, ОСОБА_8 подав йому кусачки, вони разом тягнули кабель, який потім підпалили, щоб здати на металобрухт, але в цей час до них підійшли працівники поліції.

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 визнав, дуже шкодує. Просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та повернення викраденого майна та стан його здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінального правопорушення, викладенні в обвинувальному акті та пояснив суду, що декілька років тому у 2020 році, влітку, більш точної дати та часу не пам`ятає, він йшов по АДРЕСА_4 з братом ОСОБА_9 та ще одним невідомим йому чоловіком, побачили кабельний колодязь та вирішили викрасти з нього кабель. Брат ОСОБА_10 відрізав у люку кабель, який вони потім разом тягнули та спалили, щоб здати на металобрухт. Проте їх зупинили працівники поліції.

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 визнав. Просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та повернення викраденого кабелю.

Від представника потерпілої особи АТ «Укртелеком» ОСОБА_11 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. З цивільним позовом до суду потерпіла сторона не зверталася.

Прокурор ОСОБА_5 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання встановивши 3 роки іспитового строку.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурор просив призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання встановивши 1 рік іспитового строку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , просила суд, призначити її підзахисному мінімальне покарання, передбачене санкцією статті та з урахуванням стану його здоров`я та щирого каяття, звільнити від відбування покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 , просив суд з урахуванням щирого каяття та відшкодування завданої шкоди призначити його підзахисному покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований в Одеській області, проживає в м. Одеса, раніше судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дані щодо перебування обвинуваченого на обліку у лікаря психіатра чи нарколога відсутні.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що потерпілій особі відшкодовано завдану злочином шкоду шляхом повернення майна, та стан здоров`я ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має хронічні проблеми із здоров`ям, раніше не судимий, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

При призначені покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 року був засуджений допокарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Положеннями ст. 70 КК України визначений порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду України по справі №511/37/16-к, зазначила таке: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Крім того, згідно висновку, викладеного в постанові ОП ККС Верховного Суду від 23.09.2019 року (справа №199/1496/17, провадження № 51-2631кмо19) кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 22.06.2020 року, тобто до постановлення відносно нього попереднього вироку, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Малиновського районного суду м Одеси від 30.01.2024 року остаточно призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, з урахуванням його щирого каяття та стану його здоров`я, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 роки 6 місяців.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований в Одеській області, проживає в м. Одеса, судимостей не має, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дані щодо перебування обвинуваченого на обліку у лікаря психіатра чи нарколога відсутні.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що потерпілій особі відшкодовано завдану злочином шкоду шляхом повернення майна.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який судимостей не має, наявність пом`якшуючих покарання обставини, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати для проведення експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.

Під час судового розгляду запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не обирались, а застосовувані під час досудового розслідування відносно обвинувачених запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту в нічний період доби на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2020 року втратили свою дію.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 70, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що, якщо засуджені не виконують покладені на них обов`язки або систематично вчиняють правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про їх небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджених для відбування призначеного покарання.

Запобіжні заходи у даному кримінальному провадженні під час судового розгляду не обирались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази, а саме:

- кабель повернути власнику ПАТ «Укртелеком» Одеська філія.

- диск з відеозаписами з камер спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_12