Справа № 694/1740/24
провадження № 1-кс/694/598/24
УХВАЛА

про арешт майна

11.07.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000892 від 08.07.2024,-

в с т а н о в и в:

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучені 08.07.2024 речі, належні ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , а саме:- футболку синього кольору, яку поміщено до сейф пакету № WAR1356726;- штани сірого кольору, які поміщено до сейф пакету № PSP3214568; визначити місцем зберігання вищевказаних речей - кімнату зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Благовісна, 50 м. Звенигородка Черкаської області.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 08.07.2024 до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від поліцейського офіцера громади відділу превенції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про те, що за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відбулась пожежа.

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 08.07.2024 начальником відділення СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаські області підполковником поліції ОСОБА_8 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000892.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 194 - умисне знищення чи пошкодження майна, шляхом підпалу.

08.07.2024 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 була вилучена футболка синього кольору, яка поміщена до сейф пакету № WAR1356726 та штани сірого кольору, які поміщено до сейф пакету № PSP3214568.

Вилучені вищевказані речі оглянуті та постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилучені речі являються тимчасово вилученим майном, та є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт.

Старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання її його участі, просила клопотання задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_5 не зявився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.Через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо накладення арешту на належне йому майно не заперечує.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000892 від 08.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 135 КК України.

08.07.2024 року, в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, в останнього було виявлено та вилучено особисті речі: штани сірого кольору, які поміщено до сейф пакету № PSP3214568 та футболку синього кольору, яку поміщено до сейф пакету № WAR1356726, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Вилучені речі постановою слідчого від 09.07.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що вказане майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Під час розгляду клопотання судом достеменно встановлено, що вилучене під час обшуку затриманої особи майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може містити на собі сліди злочину, без яких неможливо довести чи спростувати вину особи та зафіксувати інші докази у кримінальному провадженні.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000892 від 08.07.2024 - задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.07.2024 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст.135 КК України, майно, та є речовими доказами, а саме: футболку синього кольору, яку поміщено до сейф пакету № WAR1356726 та штани сірого кольору, які поміщено до сейф пакету № PSP3214568, - у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна, на час досудового розслідування.

Визначити місцем зберігання вилученого майна кімнату зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул.Благовісна, 50 м.Звенигородка Черкаської області.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1