ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2388/22

Провадження № 11-кп/4820/449/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду апеляційної скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 002376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ярмолинці Хмельницької області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без задоволення.

Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2024 року касаційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року скасовано, призначено новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 липня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та доводи клопотання прокурора

У поданій апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з частини 1 статті115 КК України на частину 2 статті 121 КК України, призначити мінімальне покарання в межах санкції статті; змінити вирок суду у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , виключити з мотивувальної частини вироку таку обставину, що обтяжує покарання, як перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння; визнати обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 визнання його вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного поводженням та таким, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

19 липня 2024 року від захисників надійшли зміни та доповнення до апеляційної скарги, в яких вони просять серед іншого змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з частини 1 статті 115 КК України на частину 1 статті 119 КК України, та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.

Короткий зміст поданого клопотання

01 листопада 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів. Прокурор вказує, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується, перегляд вироку суду першої інстанції апеляційним судом триває, а ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати надалі. Зокрема прокурор вказує на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки після вчинення злочину ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим намагаючись уникнути відповідальності за вчинене. Окрім того, ОСОБА_6 усвідомлює міру та суворість покарання, яке йому загрожує, тому він може навмисно переховуватися від суду з метою уникнення такого. Також існує ризик впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих з метою зміни їх показань, оскільки обвинувачений проживає в одному населеному пункті з ними та йому відомі їх адреси проживання, місця роботи.

У ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки дружина, з якою він проживав, покинула місце їх проживання та переїхала до Києва.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, з огляду на обґрунтовані сумніви у тому, що останній виконуватиме покладені на нього обов`язки, відсутність клопотань від осіб щодо їх можливості поручитися за обвинуваченого, неможливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом, оскільки буде відсутній цілодобовий нагляд правоохоронних органів, що викликає сумніви у можливості виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження щодо поданого клопотання

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, оскільки обставини, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не зникли, ризики, якими керувався суд при обранні запобіжного заходу обвинуваченому не зменшилися, просив врахувати суспільну небезпеку злочину, який є особливо тяжким.

Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисники у судовому засіданні не погодилися з клопотанням прокурора, просили застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання його матері.

Заслухавши учасників судового провадження щодо клопотання прокурора та доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до частин 1-3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями статті 199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою та визначено, що вбачається, що під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання прокурора колегією суддів враховувалось, що у цьому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, ухвалено вирок, його визнано винним та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі, цей вирок не набрав законної сили, оскільки постановою Верховного Суду від 29 травня 2024 року скасовано ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, якою вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 було залишено без змін.

Разом з тим, цією ж постановою Верховного Суду обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 липня 2024 року включно.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 22 липня 2024 року та від 10 вересня 2024 року продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 19 вересня 2024 року та до 08 листопада 2024 року включно, відповідно.

На теперішній час апеляційний розгляд не завершено до закінчення дії запобіжного заходу, тому виникло питання щодо необхідності продовження чи скасування застосованого до обвинувачених запобіжного заходу.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , обґрунтовуючи його тим, що він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, оскаржуваним вироком йому призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі, через що обвинувачений може переховуватися від суду, не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, залишити місце проживання, а також може чинити тиск на потерпілих свідків з метою зміни їх показань на свою користь.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, при застосуванні до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі людини, слідчий суддя, суд має враховувати положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинна бути оцінена по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відтак, вирішуючи питання щодо наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку набрання вироком законної сили, а саме 11 років позбавлення волі, а також той факт, що ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, не надав потерпілому необхідної допомоги та не дочекався приїзду поліції, колегія суддів вважає реальним ризик переховування ОСОБА_6 від суду протягом апеляційного перегляду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, той факт, що обвинувачений проживає з потерпілими та свідками в одному населеному пункті, знає їх адреси проживання та місця роботи, свідчить про існування можливості тиску зі сторони обвинуваченого на потерпілих і свідків з метою спонукати їх до зміни своїх показань або відмови від дачі таких показань задля пом`якшення або уникнення обвинуваченим відповідальності, тому колегія суддів вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих.

Також колегією суддів враховуються конкретні обставини цієї справи, суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який є особливо тяжким, його дані про особу, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Відтак, колегія суддів вважає доведеними прокурором та реальними ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Зважаючи на наближення завершення терміну тримання під вартою ОСОБА_6 (08 листопада 2024 року), враховуючи, що передбачені статтею 177 КПК України та доведені прокурором ризики не зменшилися й продовжують існувати, апеляційний розгляд не завершений, колегія суддів дійшла висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 і лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, на відміну від домашнього арешту чи іншого більш м`якого запобіжного заходу, здатний забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків у повній мірі.

Тож, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 02 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави на підставі пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3