Справа № 476/208/24
Провадження № 1-кп/476/51/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 року Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 11.03.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000034, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

10.03.2024 року близько 13:30 години між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який знаходився поблизу дитячого майданчика, розташованого по АДРЕСА_1 , виник конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 з метою заподіяння останньому шкоди його здоров`ю, правою рукою схопив за ліве вухо потерпілого та скрутив його, таким чином спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми лівої вушної раковини з крововиливом та гематомою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що навесні 2024 року він їхав на тракторі по населеному пункті. На дорозі гралися діти, які побачивши трактор залишили проїзну частину, окрім ОСОБА_5 , який залишився сидіти на узбіччі. Він зупинившись біля потерпілого, вийшов з трактора та почав його сварити, правою рукою схопив за вухо та відвів з дороги.

Потерпілий ОСОБА_5 в присутності законного представника суду пояснив, що 05.03.2024 року близько 13:00 години він з іншими дітьми грався на ігровому майданчику на проїзній частині. Побачивши трактор, що рухався по вулиці вони відійшли на узбіччя. Він задивився на ігровий майданчик та в цей час транспортний засіб дуже близько зупинився біля нього. З трактора вийшов ОСОБА_4 та почав кричати на нього за те, що він знаходиться на проїзній частині, схопив за ліве вухо і скрутив. Він злякався та вирвавшись від обвинуваченого втік. Згодом вухо покрасніло та почало боліти.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи наведені вище докази, які відповідають вимогам КПК України та в сукупності є належними та допустимими суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин доведена в ході судового розгляду і підтверджується поясненнями потерпілого та поясненнями самого обвинуваченого.

Судом також досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_4 дійсно проживає на території Маложенівського старостинського округу № 6 Вознесенського району Миколаївської області, в с. Кам`янка. За місцем проживання характеризується позитивно. До адміністративної відповідальності виконкомом Єланецької селищної ради не притягувався. Заяви та скарги на ОСОБА_4 не надходили. Перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Згідно довідки старшого інспектора начальника Вознесенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 на обліку в «Центрі пробації» не значиться.

Наведені вище дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до кримінального проступку, суспільну небезпечність даного злочину, обставини за яких було вчинено злочин, наслідки, що настали від злочину, думку потерпілого щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 379 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (р/р: UA 0014456 одержувач: Єланецька селищна ТГ/Миколаїв ГУК/ ТГ смт. Єланець/21081100 ЄДРППОУ 37992030 Казначейство України (ел. адм. податок).

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1