Справа № 487/8059/24
Провадження № 1-кс/487/5448/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 представника власника майна адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000346 від 07.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України - про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 року, прокурор Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000346 від 07.03.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив що слідчими СУ ГУНП в Херсонській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000346 від 07.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що група осіб на території Херсонської області займається незаконним придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також збутом незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів, використовуючи при цьому, підроблені марки акцизного податку.

Відповідно до клопотання, органом досудового розслідування, встановлено, що транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів з місця їх виготовлення та накопичення до місць збуту здійснюється ОСОБА_6 , із використанням транспортного засобу AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 .

02.10.2024 слідчим СУ ГУНП в Херсонській області на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2024 проведено обшук транспортного засобу AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого виявлено та вилучено лише вказаний транспортний засіб.

Враховуючи, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з метою недопущення його зникнення, втрати, знищення або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив накласти на нього арешт.

В судовому засіданні прокурор, вимоги клопотання підтримав.

Просив слідчого суддю врахувати, той факт, що за наявною у органу досудового розслідування інформацію транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 використовувався ОСОБА_6 для транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів, з місця їх виробництва до місць збуту.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши що на даний час не зібрано доказів, того що транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення злочину, а саме використовувався для перевезення будь-яких незаконних вантажів, при цьому під час обшуку вказаного транспортного засобу не було виявлено будь-яких тютюнових виробів.

Крім того, наголосив на тому, що в ухвалі слідчого суді не було надано дозволу на вилучення транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, клопотання прокурора вважав не вмотивованим.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого представника, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими СУ ГУНП в Херсонській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000346 від 07.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що свідчити про той факт, що група осіб на території Херсонської області займається незаконним придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту, а також збутом незаконно виготовлених тютюнових виробів, використовуючи при цьому, підроблені марки акцизного податку.

Так органом досудового розслідування, шляхом отримання доказів, зокрема відомостей за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, НСРД, допитів свідків, встановлено, що до участі у вказаних протиправних діях причетні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які налагодили канали незаконного придбання сировини та матеріалів для незаконного виготовлення тютюнових виробів; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які безпосередньо здійснюють їх незаконне виготовлення; а також ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які здійснюють їх реалізацію.

При цьому за версією органу досудового розслідування, зібрані докази на даний час дають можливість стверджувати, що транспортування вищевказаних виробів з місця їх виготовлення та накопичення до місць збуту здійснювалось із використанням транспортного засобу AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 .

Власником вказаного транспортного засобу відповідно до реєстраційної картки є ОСОБА_4

02.10.2024 слідчим СУ ГУНП в Херсонській області на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2024, було проведено обшук вказаного транспортного засобу, під час якого виявлено та вилучено лише вказаний транспортний засіб;

Постановою т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_12 від 03.10.2024 року вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, можна зробити висновок, що вилучений транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 167 КПК України.

В свою чергу, прокурор вважаючи вказаний транспортний засіб знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вказане майно з метою недопущення його знищення, пошкодження або приховування.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Правовий порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження , як арешт майна визначено Главою17 КПК України.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За положеннями статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, та має застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження.

За положеннями статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом своїх переконань.

З урахуванням вищезазначених обставин, зокрема того, що під час обшуку вказаного транспортного засобу в ньому не було виявлено будь-яких тютюнових виробів, слідчий суддя зазначає, що прокурором, жодним чином не вмотивовано, з урахуванням яких обставин орган досудового слідства дійшов висновку, що вказаним ранспортним засобом, здійснювалось транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів з місця їх виготовлення та накопичення до місць збуту, а отже він був знаряддям ймовірно вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи суть кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором належним чином необґрунтовано підстави та мета, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відповідно до положень статті 170 КПК України, як і не обґрунтовано наявність підстав вважати що вказаний транспортний засіб може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням зазначеного, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, може мати негативні наслідки для власника вилученого майна.

Сукупність вищезазначених обставин є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1