ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/577/24 Справа № 697/910/23 Категорія: ст. 422-1 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 серпня 2024 року.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. На існування наведених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. На підтвердження цих ризиків суд послався на дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказану ухвалу та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час , з 22.00 год. до 07.00 год.. за адресою: АДРЕСА_1 . Оспорює наявність ризиків, на які вказав суд першої інстанції. вважає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б доказували його винуватість в даному кримінальному правопорушенні. На думку апелянта, ризики вказані прокурором безпідставними та недоведеними. Посилається на вимоги ст. 177 КПК України щодо оцінки підстав суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу. Зазначає, що при продовженні йому запобіжного заходу, суд порушив ст. 8 Конституції України, а також ст. 28 та ст. 318 КПК України. Вказує, що вже тривалий час, близько 15 місяців. знаходиться під вартою. Скаржиться на погіршення стану здоров`я та стверджує, що потребує кваліфікованої медичної допомоги.

Обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю. Захисник заяву про участь у розгляді апеляційної скарги подала, проте не з`явилась, про причину неявки не повідомила. Внаслідок чого апеляційний перегляд на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК було здійснено без участі обвинуваченого та захисника.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, був заслуханий прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Наведене підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Щодо доводів обвинуваченого про необхідність врахування погіршення стану його здоров`я, судом першої інстанції зазначено, що жодних доказів останнім про суттєве погіршення стану його здоров`я надано не було.

Таких доказів обвинуваченим не надано і під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4