Справа № 442/6742/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/985/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

На підставі п.п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України встановлено ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покладено на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом повного складання покарання за цим вироком та вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024 призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік та штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., які з врахуванням ч.3 ст.72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання про арешт майна, речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 02.07.2024 приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Трускавецькій у м. Дрогобичі Львівської області, поблизу перехрестя доріг напрямку Дрогобич-Трускавець-Стебник, на землі знайшов фрагмент повітряної кулі червоного кольору, піднявши яку, переконався, що вміст останньої становить подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження та привласнив для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_7 , всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, умисно, незаконно, достовірно знаючи, що це є наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, взяв його із собою, поклав у ліву кишеню своєї куртки, де зберігав до 19 год. 45 хв. 02.07.2024, тобто до моменту коли його виявили та зупинили працівники поліції. В подальшому, наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, у ОСОБА_7 вилучено під час проведення огляду місця події.

Під час проведення огляду місця події 02.07.2024 в період з 21 год. 18 хв. по 21 год. 52 хв., у приміщені закинутого готелю, що на АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 виявлено та вилучено подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження - із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, масою 22,78 грама, яку останній незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого та зберігав у лівій кишені своєї куртки для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

На даний вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024, та призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України встановити такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому остаточного покарання.

Зазначає, що згідно матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке було вчинено 02.07.2024, тобто після постановлений щодо нього вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024, що є підставою для застосування положень ч.1 ст.71 КК України.

Водночас, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України, застосував положення ч.4 ст.70 КК України та призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а не за сукупністю вироків.

Отже, суд безпідставно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, визначив остаточне покарання шляхом повного складання покарання за ч. 1 ст. 309 КК України та покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню - ч. 4 ст. 70 КК України та незастосування закону, який підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 71 КК України.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Захисник не заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, та кваліфікація його дій в апеляційному порядку не оспорюються, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оспорюється вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Також, колегія суддів враховую правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2020 у справі № 766/39/17, згідно якого при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Згідно матеріалів справи оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке було скоєно ним 02.07.2024, тобто після ухвалення щодо нього вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024.

Отже, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з огляду на те, що оскаржуваним вироком обвинувачений засуджений за скоєння кримінального правопорушення, яке було вчинено ним після ухвалення вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024, а відтак у даному випадку остаточне покарання ОСОБА_7 мало бути призначено на підставі ст.71 КК України за сукупності вироків.

Таким чином, місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, та не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Наведені порушення відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування чи зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок або ухвалу суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене вище, оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання слід змінити, призначивши йому за ч.1 ст.309 КК України покарання, та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

При цьому, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, оскільки на думку колегії суддів виправити недоліки вироку суду першої інстанції лише щодо принципу призначення остаточного покарання того ж самого виду та розміру, яке було призначено оскаржуваним вироком, можна ухвалою апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024, та вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

На підставі п.п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України встановити ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк призначеного ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: