Справа № 536/2348/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчук обвинувальний акт від 13 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000281 від 17 серпня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02.02.2005 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

2) 29.09.2005 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, 69,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 27.12.2007 на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 6 днів,

3) 07.07.2008 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 21.09.2011 на невідбутий строк 4 місяці 16 днів,

4) 27.03.2012 Ленінським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавленя волі,

5) 12.04.2012 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 3 років 3 місяці позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 27.08.2014 на невідбутий строк 6 місяців 25 днів,

6) 15.10.2014 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

7) 27.11.2014 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, 70 ч. 4, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

8) 22.01.2015 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

9) 04.11.2015 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.03.2017 по відбуттю строку покарання,

10) 14.08.2017 Лубенським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі,

11) 05.04.2018 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 18.03.2020 по відбуттю строку покарання,

12) 12.06.2020 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.04.2024 по відбуттю строку покарання

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт від 13.09.2024 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000281 надійшов до суду 16.09. 2024.

Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

Підстави для прийняття рішень, предебачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.

Прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд та заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою посилаючись, що існують заявлені раніше ризики відповідно до ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, які є тяжкими і санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки існують ризики, що він перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші злочини.

Вважає, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дасть можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає можливим призначити судовий розгляд, заперечував щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою посилаючись, що тяжкість покарання згідно позиції Європейського суду з прав людини не може бути підставою тримання обвинуваченого під вартою, що прокурором не надано доказів впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, вважає недоцільним тримання під вартою обвинуваченого, так як він має постійне місце проживання і обставин, що заявлені раніше ризики залишилися або збільшилися та які б виправдовували продовження такого запобіжного заходу не встановлено, тому просила обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, враховуючи думку сторін кримінального провадження приходить до таких висновків.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 16 серпня 2024 року близько 04 год 30 хв перебуваючи за місцем проживання своєї сестри ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , викрав дві її банківські картки (із безконтактною технологією проведення платежів), на яких встановлено ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк.

Крім цього, 16.08.2024 близько 04 год 30 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сестри ОСОБА_8 , викрав майно належне ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE Blade A51» ROM 32Gb RAM 2 GB синього кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , відповідно до висновку експерта №3066 від 27.08.2024 вартістю 2325 гривень; мобільний телефон «ZTE POP 5 LTE BDI4», ROM 32GB, RAM 3GB блакитного кольору імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , відповідно до висновку експерта №3066 від 27.08.2024 вартістю 2177 гривень 50 копійок; мобільний телефон «ZTE Blade L210», ROM 32GB, RAM 1GB чорного кольору імеі1: НОМЕР_5 , імеі2: НОМЕР_6 , відповідно до висновку експерта № 3066 від 27.08.2024 вартістю 1187 гривень 50 копійок.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5690 гривень.

Крім цього, 16 серпня 2024 року близько 05 год 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , таємно проник на територію зазначеного домоволодіння, звідки викрав велосипед «Cross Evolution», сіро-зеленого кольору з діаметром коліс НОМЕР_7 , вартістю згідно висновку експерта №3066 від 27.08.2024 6 333 грн. У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2024 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів до 12.11.2024.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Положеннями статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1статті 9Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» вказується, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 суд згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, конкретні їх обставини, які є тяжкими, відповідальність за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 з урахуванням обсягу обвинувачення, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у обвинуваченого наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його фактичного проживання, а саме те, що він офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, оскільки перебуває з потерпілою ОСОБА_8 та неповнолітнім свідком ОСОБА_10 в близьких родинних відносинах, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки є особою раніше судимою за вчинення майнових злочинів та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також його вік та стан здоров`я.

На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе унеможливити встановлені судом ризики. Домашній арешт, застава як і особисте зобов`язання, на думку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності його позитивних характеристик, схильності до вчинення правопорушень, тяжкості покарання, що йому загрожує, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. Письмових зобов`язань інших осіб про поруку за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його доставки до суду не надходило.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність запобіжного заходу тримання під вартою особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів і ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе їх унеможливити, тому з метою забезпечення виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, доцільно продовжити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.

Суд також вважає, що утримання обвинуваченого під вартою буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні та буде сприяти виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

За таких обставин клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.314, 315, 316, 177, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000281 від 17 серпня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України на 13 год 00 хв 25 листопада 2024 року у відритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілих, обвинуваченого.

Викликати в судове засідання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 .

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів починаючи з 06.11.2024 до 04.01.2025 включно і утримувати його у Державній установі Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та на неї може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення всіма учасниками судового провадження.

СуддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 06.11.2024.