печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно від 29.11.2023 року у кримінальному провадженні №0000128,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року (справа № 757/54701/23-к) на нежитлову будівлю загальною площею 180 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 . Мотивуючи означене клопотання, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Вказує, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України. Адвокат ОСОБА_3 до початку судового засідання подав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити. Прокурор до судового засідання не з`явився, подав письмові заперечення на клопотання, просив розглянути у відсутність. Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження та додані до нього документи дійшов наступних висновків. Печерською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000128 від 19.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року (справа № 757/54701/23-к) накладено арешт на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним. Накладаючи арешт на майно суд виходив з того, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Так, статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98КПК України. Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України. Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту. Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування. Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів та прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, які б вказували на відповідність арештованого майна речовим доказам у кримінальному провадженні. Між тим, відсутні докази того, що арештоване майно відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною. Тобто, правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України, на наявність якої посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні, відсутня. Крім того, рішенням Голосіївського суду м.Києва від 30.05.2013 року у справі №752/7795/13-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності за Позивачем на нежитлове приміщення загальною площею 180 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_4 на нежитлове приміщення загальною площею 180 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, ОСОБА_4 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. Разом з тим, посилання прокурора в своїх запереченнях на те, що вказане рішення суду є незаконним, слідчий суддя не може прийняти до уваги, оскільки не розслідується факт підробки документів. Крім того, вказане рішення не оскаржувалось, не скасоване, та набрало законної сили. За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що майно є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується та вбачається безпідставне обмеження права власності на володіння, користування та розпорядження належним майном, а відтак клопотання підлягає задоволенню. Керуючись, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання- задовольнити. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року (справа № 757/54701/23-к) на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із забороною особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1