Справа № 644/305/24
Провадження № 1-кп/645/413/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника, особи, яка є власником майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.

16.09.2024 року через систему «Електронний суд» представником особи, яка є власником майна ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 подано клопотання про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року по справі №953/3852/23, а саме: на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з відтиском печатки «Київського РВК м. Харкова та підписом військового комісаріату ОСОБА_11», в частині заборони користування цим майном з передачею його на відповідальне зберігання ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 , виданий органом №6313 від 10.02.2022 року, РНОКПП: НОМЕР_3 ), без надання права розпорядження та відчуження цього майна. Крім того, просив зобов`язати уповноважених осіб СУ ГУНП Харківській області негайно повернути ОСОБА_9 вищевказаний належний йому документ.

В обґрунтування клопотання зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000567 від 17.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження 24.05.2023 року був проведений обшук місця проживання ОСОБА_6 за адрсеою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4. з відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_5 та підписом військового комісаріату ОСОБА_11», який належить ОСОБА_9 . Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 25.05.2023 року вилучений в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 військово-обліковий документ ОСОБА_9 визнано речовим доказом у зазначеному вище кримінальному провадженні. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000567 від 17.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна задоволено та накладено арешт, зокрема на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 «Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №3337» виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4. з відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_5 та підписом військового комісаріату ОСОБА_11 », шляхом заборони користуватися ним. Визначено місце зберігання арештованого майна за органом досудового розслідування - СУ ГУНП в Харківській області. В подальшому постановою прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 27.07.2023 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000552 від 15.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.332 КК України та у кримінальному провадженні №№0000567 від 17.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, об`єднані в одне провадження під номером 0000552. Вказує, що під час розгляду клопотання прокурора про арешт вищевказаного майна, ані ОСОБА_9 , як власник майна, ані його представник, не були присутні, у зв`язку з чим не мали можливості подати свої заперечення щодо недоцільності накладання арешту саме на оригінал військово-облікового документу. Також звернув увагу, що в ухвалі Київського районного суду м. Харкова по справі №953/3852/23 від 06.06.2023 року немає будь-яких посилань на обґрунтованість накладення арешту саме на оригінал військово-облікового документу, який видавався на ім`я ОСОБА_9 , що прямо встановлено у п.7 ч.2 ст.160, п.6 ч.1 ст.164 КПК України. Накладений арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, виданого на ім`я ОСОБА_9 №3337 суперечить вимогам Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» в частині того, що громадяни чоловічої статі зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ. Обставини стосовно вилучення та накладення подальшого арешту на військово-обліковий документ ОСОБА_9 з позбавленням можливості користуватися останнім, можуть призвести до того, що ОСОБА_9 буде поза межами своєї волі порушувати вимоги законодавства у разі відсутності у нього такого військово-облікового документу. Крім того, звернув увагу, що з моменту вилучення та накладення арешту на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , пройшло більше одного року, що свідчить про те, що за цей проміжок часу орган досудового розслідування мав достатньо можливості для того аби здійснити усі необхідні слідчі (розшукові) дії відносно даного документу та встановити чи є такий речовим доказом по справі, чи містить він сліди кримінального правопорушення тощо. Враховуючи, що перешкоди у користуванні згаданим вище документом на даний час відсутні, оскільки усі слідчі (розшукові) дії, з моменту накладення арешту на майно та по даний час, мали бути проведені, зважаючи на розумність та співмірність обмеження права власності, необхідність використання майна за призначенням, вважав, що арешт на вищевказане майно в частині користування доцільно скасувати, а саме військово-обліковий документ передати його володільцю, ОСОБА_9 , на відповідальне зберігання без надання права останньому їм розпоряджатися та відчужувати, оскільки досудове розслідування по даному провадженню ще триває.

Представник особи, яка є власником майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що наразі потреба в накладенні арешту на речові докази не відпала.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в розгляді даного клопотання покладалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2023 року клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000567 від 17.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна - задоволено. Накладено арешт, в тому числі на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме на: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 » виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4. з відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_5 та підписом військового комісаріату ОСОБА_11», шляхом заборони користуватися ним. Місцем зберігання арештованого майна визначено за органом досудового розслідування - СУ ГУНП в Харківській області. Ухвала набрала законної сили 13.06.2023 року.

Частина 1 ст.170КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст.174КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане майно, є речовим доказом в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а тому в цілях його збереження, виключення можливості його зникнення, втрати чи пошкодження, забезпечення повноти, всебічності та неупередженості розслідування й застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

У даному випадку стороною володільця майна не доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт був накладений необґрунтовано.

Так, кримінальним процесуальним законом не визначено конкретних обставин, які свідчать про припинення потреби у арешті майна.

Зі змісту ч.1 ст.174 КПК України вбачається, що це мають бути такі обставини, які свідчать про те, що підстави арешту майна перестали існувати.

Підставою накладення ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року арешту майна, втому числі на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме на: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4. з відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_5 та підписом військового комісаріату ОСОБА_11», шляхом заборони користуватися ним, було забезпечення збереження речових доказів.

В той же час речові докази досліджуються судом на стадії судового розгляду, а до того часу має бути забезпечене їх збереження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на викладене, суд зауважує, що законом передбачено вирішення питання про скасування накладеного арешту майна як на стадії підготовчого провадження в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України, так і під час ухвалення вироку по справі у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174, п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, суд приходить до переконання, що стороню володільця майна не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, оскільки арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а також речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-174,369-372 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника особи, яка є власником майна ОСОБА_9 , - адвоката ОСОБА_8 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова по справі №953/3852/23 від 06.06.2023 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1