ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001291 від 26.09.2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого на ПАТ «Запоріжсталь», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого:

25.03.2002 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

18.08.2004 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.1 ст.115, ст.69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, 07.11.2008 на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково;

09.07.2012 Коммунарським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

24.09.2014 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Коммунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2012 та призначено покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

19.06.2024 до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч.4 ст.185 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

26.09.2024 о 20 год. 04 хв., ОСОБА_4 маючи умисел на дрібне хуліганство, діючи умисно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на території Алеї Бойової Слави (геолокація 47.8519441, НОМЕР_1 ), ігноруючи норми громадського порядку та існуючих у суспільстві загально-визнаних правил поведінки і моральності, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, публічно справив природні потреби у невідведеному для цього місці, тим самим вчинив адміністративне правопорушення.

26.09.2024 о 20 год. 04 хв. ОСОБА_4 , який порушував громадський порядок та спокій, був виявлений дільничним офіцером поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , спільно з дільничним офіцером поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 під час несення служби у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, біля буд.206 по проспекту Соборному, на території Алеї Бойової Слави, які при собі мали та відповідно до ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» використовували службові нагрудні відеорегістратори № DM4457 та № АЕ00170.

У подальшому, дільничний офіцер поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , з метою притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, попросив останнього надати документи, що посвідчують особу, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також надати військово-облікові документи.

Однак, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на території Алеї Бойової Слави (геолокація 47.8519441, НОМЕР_1 ), під час спілкування з офіцером поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , дістав з сумки, що висіла у нього через плече, купюру номіналом 100 доларів США та намагався покласти її до кишені поліцейського ОСОБА_6 , після чого був повідомлений про неприпустимість таких дій та кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди, однак незважаючи на це ОСОБА_4 продовжив висловлювати в адресу службової особи поліцейського ОСОБА_6 , пропозицію надання неправомірної вигоди за не притягнення особи до адміністративної відповідальності, не перевірку військово-облікових документів та не повідомлення районного центру комплектування та соціальної підтримки про його не перебування на військовому обліку.

У подальшому, під час складання поліцейським ОСОБА_6 . протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 не покидаючи спроб уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, не перевірку військово-облікових документів та не повідомлення районного центру комплектування та соціальної підтримки про його не перебування на військовому обліку, будучи неодноразово повідомленим про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди, зблизившись із поліцейським ОСОБА_6 , намагався покласти останньому до кишені штанів грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 100 доларів США. На вказані дії з боку ОСОБА_4 , поліцейський ОСОБА_6 різко відійшов від нього та побачив як з його кишені на асфальт випали грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 100 доларів США. Після чого, поліцейський ОСОБА_6 ще раз повідомивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди та у відповідності до положень ст. 24 ЗУ ««Про запобігання корупції» повідомив про дану подію по лінії «102», а також безпосередніх керівників.

Так, поліцейський ДОП ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» та ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, на яку Законом, покладено виконання функцій Держави, а саме обов`язок реалізації правозастосовної або правоохоронної функцій.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.61 ЗУ «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Таким чином, 26.09.2024 приблизно о 20 год. 13 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на території Алеї Бойової Слави (геолокація 47.8519441, НОМЕР_1 ), в ході раптово виниклого умислу направленого на пропозицію, з метою подальшого надання поліцейському неправомірної вигоди, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи те, що дільничний офіцер поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу, яка наділена владними повноваженнями та на яку відповідно до ст.2 ЗУ «Про Національну поліції» покладено завдання щодо протидії злочинності, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не перевірку військово-облікових документів та не повідомлення районного центру комплектування та соціальної підтримки про його не перебування на військовому обліку, реалізував свій злочинний умисел направлений на пропозицію надати дільничному офіцеру поліції відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 неправомірної вигоди, за невчинення ним в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням службового становища поліцейського.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

07 жовтня 2024 року між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.369 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.369 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, які роз`яснені ОСОБА_4 .

Перед початком підготовчого судового засідання до суду надійшла вищезазначена угода.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити вказану угоду укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження відносно нього.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що прокурор цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди вид та міру покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 жовтня 2024 року, укладену між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001291 від 26.09.2024.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07 жовтня 2024 року покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази:

одну купюру номіналом 100 доларів США із номером HD51191415В, 2006 року випуску, яка упакована до паперового конверту та передана на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області конфіскувати в дохід держави;

диск DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 ГБ, на якому знаходяться файли відеозаписів від 26.09.2024 з нагрудної поліцейської камери (портативного відео регістратора) №DM4457, який долучений до матеріалів кримінального провадження №0001291 від 26.09.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження №0001291 від 26.09.2024.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1