№ 536/1490/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,

заставодавця - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 ,

- ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 та заставодавця ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2024 року по справі № 524/2025/24 відносно підозрюваного ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у вигляді застави в розмірі 196 820 грн. (сто дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять гривень).

На виконання вказаної Ухвали суду 22.05.2024 року громадянкою ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 було внесено заставу в розмірі 196 820 грн. (сто дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять гривень) на депозитний ра/ пак Територіального управління ДСА України у Полтавській області.

На даний час підозрюваним ОСОБА_4 досягнуто домовленості потерпілою по справі ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в добровільному порядку в сумі 136 000 гри. Однак, на даний час обвинувачений ОСОБА_4 не має таких фінансових можливостей.

Разом з тим, між останнім та ОСОБА_7 (заставодавцем) досягнуто домовленості щодо скерування коштів застави на відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 в разі прийняття судом рішення про зменшення розміру застави.

З огляду на вказане, виникла необхідність клопотати перед судом про зменшення розміру застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_4 до розміру 60460 грн. (шістдесят тисяч чотириста шістдесят гривень) з метою відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного, просили суд ухвалити рішення, яким:

- змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом зменшення розміру застави до 60460 грн. (шістдесят тисяч чотириста шістдесят гривень).

- зобов`язати ТУ ДСА України у Полтавській області повернути громадянці ОСОБА_8 , ПІН НОМЕР_1 частину застави, внесеної за підозрюваного ОСОБА_4 на підставі Ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2024 року по справі № 524/2025/23 в розмірі 136 360 грн. (сто тридцять шість тисяч триста шістдесят гривень).

Суд, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих клопотань, захисника та обвинувачених, потерпілих та заставодавця які підтримали подані ними клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках якого подано клопотання, прийшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на підозрюваного як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених слідчим суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5статті 194 КПК України, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Саме з метою забезпечення виконання покладених обов`язків для забезпечення дієвості кримінального провадження за наявності, зокрема, відповідних ризиків до обвинуваченого можуть застосовуватися запобіжні заходи, зокрема, застава та особисте зобов`язання.

В той же час, захисник обвинуваченого у клопотанні зазначає, що він належним чином виконує свої процесуальні обов`язки та зобов`язується в подальшому виконувати процесуальні обов`язки належним чином.

В свою чергу суд зазначає, що той факт, що під час розгляду справи обвинувачений демонструє належну процесуальну поведінку, свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України не зменшились. При цьому, визначені запобіжні заходи у вигляді застави, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не вступають в суперечність з гарантією, передбаченою пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покликана забезпечити прибуття обвинуваченогоу судове засідання.

Отже, за наведених обставин, суд вважає, що застосовані на даний час обвинуваченим запобіжний захід у вигляді застави, саме у визначеному раніше розмірі, наразі достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження питання зменшення розміру застави, не відповідають тяжкості кримінального правопорушення, застава в обраних розмірах є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та зможе запобігти цим ризикам.

Отже, у задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави слід відмовити.

Щодо клопотання заставодавця ОСОБА_7 суд зазначає таке.

Прийняття рішення про зменшення розміру застави, у контексті обставин, які мають враховуватися при прийнятті рішення про зміну запобіжного заходу не може обумовлюватися виникненням у заставодавців потреби у поверненні внесених ними коштів з будь-яких причин з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачена можливість внесення застави не тільки підозрюваним або обвинуваченим, а й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту наведених статей вбачається, що внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком.

Тобто прийняття тією чи іншою особою (заставодавцем) такого рішення є добровільним. Приймаючи його ці особи самостійно обирають джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави та усвідомлюють, принаймні мають усвідомлювати, що ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу. Саме припинення дії запобіжного заходу, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України є підставою для повернення внесеної суми застави, у тому числі заставодавцю.

Крім цього, посилаючись на те, що обвинувачений та потерпіла дійшли згоди про відшкодування шкоди, а також, що обвинувачений та заставодавець дійшли згоди про те, що відшкодування шкоди відбудеться з коштів, які внесені як застава в разі прийняття рішення, нівелюють саму суть застосування запобіжного заходу.

Більш того, це питання не є нагальним, а також, відповідно до п.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Отже, в разі ухвалення судом рішення про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд, за згодою заставодавця, може звернути ці кошти на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Керуючись ст. ст. 176, 182, 372, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 та заставодавця ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1