Справа № 717/68/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року слідчий суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю:

представника власника арештованого майна: ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4

керівника органу досудового розслідування: ОСОБА_5

розглянув клопотання представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Встановив:

Представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням у якому просить частково скасувати арешт накладений ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року по справі №724/125/24 у кримінальному провадженні №0000016 від 11 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України на мобільний телефон марки «Iphone 15 рro» IMEА: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Передати мобільний телефон «Iphone 15 рro» IMEА: НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 із позбавленням права на відчуження, розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Попередити ОСОБА_6 про необхідність збереження арештованого мйана, та що у разі вчиненя незаконних дій щодо телефона, він може нести кримінальну відповідальність за ст.. 388 КК України.

Згідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У якості підстав скасування арешту адвокат ОСОБА_3 зазначив, що із вилученим телефоном проведені всі необхідні слідчі дії, телефон не є предметом злочину чи знаряддям злочину та не має відношення до даного кримінального провадження, тобто відпала підстава для арешту телефону як речового доказу.

В судове засіданні ОСОБА_6 не з`явився.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон. Під час слідства з телефону було вилучено інформацію. Слідчий звернувся до ОСОБА_6 із проханням забрати телефон щоб не нести відповідальність за його зберігання. Адвокат ОСОБА_3 від 01 серпня 2024 року не отримав від органу досудового розслідування відповідь щодо необхідності телефону для проведення слідчих дій.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує щодо задоволення клопотання з тієї підстави, що телефон є речовим доказом. Необхідність в арешті телефону не відпала, оскільки в телефоні міститься інформація, телефон є речовим доказом і може бути досліджений під час судового розгляду. Повернення телефону ОСОБА_6 може привести до втрати цього речового доказу.

Начальник слідчого відділення Дністровського районного відділу поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні просить відмовити у задоволені клопотання з тих підстав, що арешт накладено з метою збереження речового доказу, у телефоні наявна інформація. В даний час досудове розслідування зупинене у зв`язку із розшуком підозрюваного. В подальшому може виникнути потреба у проведенні слідчих дій із вилученим телефоном. Повернення телефону ОСОБА_6 , який у даний час є військовослужбовцем, може привести до втрати цього речового доказу.

Вислухавши пояснення представника власника арештованого майна, слідчого та прокурора, дослідивши надані адвокатом копії документів, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Зокрема, слідчим відділенням Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Постановою керівника Дністровської окружної прокуратури від 28 березня 2024 року кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006, №0000010 та №0000016 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000006.

Під час досудового розслідування встановлено, що 11 січня 2024 року, працівниками ДПС на околиці с. Каплівка Дністровського району Чернівецької області, було виявлено ОСОБА_7 під час спроби доставити ОСОБА_6 до державного кордону. 11 січня 2024 року ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон «Iphone 15 рro», у якому наявна переписка із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка організувала спробу незаконного перетину кордону.

Згідно диспозиції ч.3 ст.332 КК України передбачена відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Постановою слідчого вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду від 15 січня 2024 року накладено арешт на вилучений телефон марки «Iphone 15 рro», ІМЕІ НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження, передачі третім особам, з метою збереження речового доказу.

Викладені вище обставини, у їх сукупності, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.332 КК України. В матеріалах кримінального провадження наявні докази, які вказують на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім для застосування арешту майна.

Враховуючи наведене вважаю, що вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Iphone 15 рro», який належить ОСОБА_6 містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України.

Незастосування обмеження права користування та розпорядження цим майном може призвести до приховування слідів кримінального правопорушення, перешкодить встановленню істини у справі та унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, із метою забезпечення збереження та унеможливлення відчуження, знищення чи перетворення речового доказу, накладений арешт, на даний час є розумним та співмірним з метою забезпечення завдань кримінального провадження порівняно із тимчасовим обмеженням прав власника майна, враховуючи також наслідки, що настали.

Власник майна не довів, що відпала потреба в подальшому застуванні арешту.

Вважаю, що повернення власнику телефону, на який накладено арешт, може призвести до приховування, пошкодження, втрати та знищення цього речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

При встановленні наявності продовження існування підстав для подальшого застування арешту, суд враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру дослідження речових доказів встановлену ст. 357 КПК України, а саме речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

Суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. (стаття 23 КПК України).

Тобто ризик приховування, пошкодження, втрати та знищення речового доказу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього дослідження його судом.

Суд вважає обгрунтованими доводи слідчого про ймовірність того, що у випадку повернення телефону власнику наявні у цьому телефоні відомості можуть бути знищені.

За таких обставин, суд вважає, що ризик приховування, пошкодження, втрати та знищення мобільного телефону як речового доказу, на момент розгляду цього клопотання не зменшився.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 про часткове скасування арешту мобільного телефону марки «Iphone 15 рro», ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: