Провадження № 1-кп/522/580/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008564 від 09.11.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єлізово, Камчатської області, РФ, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника цивільного позивача - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

суд-

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

Обґрунтування можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні, судом було заслухано думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду.

Прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, подав в інтересах підзахисної ОСОБА_3 скарги в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України на дії, бездіяльність та рішення слідчого та прокурора під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному проваджені. Крім того, у підготовчому судовому засіданні подав клопотання про зміну обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та повернути заставодавцю - ОСОБА_7 вищевказані грошові кошти.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала захисника та просила задовольнити його клопотання.

Представник цивільного позивача ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.

Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду у цьому кримінальному провадження, суд виходить з такого.

В ході дослідження обвинувального акту судом було встановлено, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний детективом, який його складав та прокурором, який його затвердив і до нього додані передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, а підстави для їх повернення прокурору відсутні, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_6 є необґрунтованим та задоволенню в цій частині не підлягає.

Крім того, суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до них документи, встановив, що угоди у даному кримінальному проваджені не укладались і до суду не надходили, а підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

Також, суд встановив, що дане кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси.

Таким чином, будь-яких перешкод для призначення судового розгляду не встановлено, а тому суд переходить до розгляду інших скарг, заяв та клопотань учасників підготовчого судового засідання, а також до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Під час підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про зміну обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крим того, захисник просить повернути вищевказані грошові кошти заставодавцю - ОСОБА_7 , яка їх внесла згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 21.09.2023 року.

В обґрунтування поданого клопотання захисник ОСОБА_6 зазначив, що строк обов`язків передбаченихст.194 КПК України покладених на обвинувачену давно закінчився, новий строк не встановлювався, обвинувачена ОСОБА_7 демонструє належну процесуальну поведінку, із моменту обрання запобіжного заходу пройшов значний проміжок часу, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. На думку захисника, розмір застави, визначений судом апеляційної інстанції, є непомірним тягарем для родини заставодавця ОСОБА_7 , яка є невісткою обвинуваченої ОСОБА_3 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання.

Прокурор заперечив у задоволенні заявлених клопотань, оскільки запобіжний захід у виді застави є саме тим запобіжним заходом, який в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України та гарантувати виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

Представник цивільного позивача ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, подані в обґрунтування клопотання, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, яке в силу вимог ч. 4 цієї статті розглядається судом згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15 зі змінами) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. За ч. 6 ст. 182 КПК, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Також, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, судді слід мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Відтак суд наголошує, що належне виконання ОСОБА_3 покладених на неї процесуальних обов`язків само по собі не може бути підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу, й, більш того, сумлінне виконання обвинуваченою таких обов`язків жодним чином не свідчить про те, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, перестали існувати, а свідчить саме про те, що обраний запобіжний захід достатньо забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Одночасно з цим, відповідно до ч. 7, 11 ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, а не обов`язком.

Внесення застави неможливе без взаємної згоди підозрюваного та заставодавця, у даному випадку ОСОБА_7 Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню та волі, тобто вона висловлює своє добровільне волевиявлення на внесення застави та згоду нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку вона вносить заставу.

Погоджуючись внести заставу та нести відповідні обов`язки як заставодавців, особа повинна була усвідомлювати існування ризику неповернення застави - звернення її в дохід держави. Таким чином, з огляду на зазначені законодавчі положення, у заставодавця відсутні законні підстави вважати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк до припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для зміни обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Разом із тим, вирішуючи клопотання захисника, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 інших, не обговорених в ухвалі суду запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту чи особистої поруки.

Вирішення скарг адвоката ОСОБА_6 на дії, бездіяльність та рішення слідчого та прокурора, поданих в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України .

У ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 подав скарги на незаконні, як на його думку, рішення та дії слідчого та бездіяльність прокурора під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному проваджені.

Свої скарги захисник ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що під час досудового слідства, а саме після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, йому стало відомо про прийняття рішень та вчинення дії слідчим (детективом) в порушення вимог КПК України, а також у відсутності вжитих з цього приводу заходів прокурорського реагування.

Просив вирішити скарги по сутті у нарадчій кімнаті при ухвалені вироку.

Вивчивши подані скарги та додані до них матеріали, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, предметом оскарження на підготовчому судовому засіданні можуть бути лише ті рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не могли бути оскаржені слідчому судді на досудовому розслідуванні в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України (за виключенням рішення про відмову у визнанні потерпілим та рішення, дії чи бездіяльності при застосуванні заходів безпеки, які можуть бути оскаржені як під час досудового розслідування так і під час підготовчого судового засідання).

При розгляді заявлених скарг, суд виходить з таких міркувань.

Враховуючи положення останнього абзацу ч. 4 ст. 291 КПК України, який забороняє надавати суду до початку судового розгляду інші документи ніж обвинувальний акт та додатки до нього, суд не має можливості на підготовчому судовому засіданні перевірити доводи сторони захисту, оскільки здійснення такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Суд, дослідивши подану скарги та заслухавши доводи сторін, дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч. 2 ст. 303, ані ст.ст. 314-316 КПК України не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

Натомість, за змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Водночас, зі змісту поданих стороною захисту скарг вбачається, що викладені в ній доводи зводяться до виконання певних слідчих дій.

На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів, оскільки це матиме значення для оцінки їх допустимості та належності.

Таким чином, розгляд по суті вказаних скарги під час підготовчого судового засідання був би передчасним, а тому суд приходить до висновку про необхідність долучення її до матеріалів кримінального провадження, без вирішення порушених у них питань по суті.

Одночасно, суд роз`яснює стороні захисту, що доводи викладені у його скаргах будуть розглянуті на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, а також під час надання їм оцінки в нарадчій кімнаті.

Підсумовуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 177, 182, 201, 291, 303, 314-315, 372, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008564 від 09.11.2016 року, відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, призначити до судового розгляду на 09 годину 00 хвилин, 02.10.2024 року, яке відбудеться в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, представника цивільного позивача, захисника та обвинуваченого.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводити у відкритому судовому засіданні одноособово суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: