Справа № 953/5339/23
н/п 1-кс/953/6084/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000024 від 05.01.2023, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізюм, Харківської області, громадянину України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000024 від 05.01.2023, про обрання підозрюваному - громадянину України ОСОБА_7 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 05.01.2023, в якому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи депутатом Ізюмської районної ради Харківської області VIII скликання, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Ізюм Харківської області, в невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 20.08.2022, виник спільний з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також є депутатом Ізюмської районної ради Харківської області VIII скликання, злочинний умисел, направлений на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи умисно, свідомо, за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області, в невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 20.08.2022, надали представникам окупаційної адміністрації допомогу у відновленні та будівництві моста у АДРЕСА_2 для забезпечення безперешкодної переправи з боку смт Борова військової техніки збройних формувань держави-агресора та гуманітарної допомоги від держави-агресора з метою ведення бойових дій проти України, а також вивезення на територію держави-агресора рф врожаю сільськогосподарських культур та інших матеріальних ресурсів.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, свідомо, за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , підтримуючи рішення та дії держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора щодо відновлення та будівництва вказаного моста, реалізуючи таке рішення керували процесом його відновлення та будівництва, а також здійснювали добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні, а саме організовували збір, завантаження на транспортні засоби, доставку колод, труб та плит до місця будівництва моста, їх вивантаження та подальше укладення.

Надалі, у липні 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області, діючи за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на реалізацію і підтримку рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, діючи умисно, свідомо, домовившись з представниками збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, вивезли зі складських приміщень, які знаходились поблизу автошляху Київ-Харків-Довжанський (на горі Крем`янець), де розташовувались військовослужбовці рф, 300 тонн насіння соняшника, яке належало ОСОБА_9 , та перевезли його на склади, розташовані по АДРЕСА_2 , для подальшого його транспортування та продажу у м. Валуйки та м. Щебекіно рф. За реалізований врожай ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_9 не розрахувалися, після чого отримані грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 частково привласнили, а частково передали представникам збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

У подальшому, у серпні 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території с. Гороховатка Ізюмського району Харківської області, діючи за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на реалізацію і підтримку рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, діючи умисно, свідомо, налагодивши стійкі зв`язки з представниками збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, вивезли зі складських приміщень ТОВ «Нива-2006», директором якого є ОСОБА_10 , 360 тонн насіння соняшника, яке в подальшому вивезли для реалізації у м. Валуйки рф, після чого отримані грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 частково привласнили, а частково передали представникам збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Крім того, наприкінці липня початку серпня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території с. Бахтин Ізюмського району Харківської області, діючи за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на реалізацію і підтримку рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, діючи умисно, свідомо, налагодивши стійкі зв`язки з представниками збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, прибули до громадянина ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , з трьома вантажними автомобілями марки «КАМАЗ» з причепами, та повідомили, що у разі відмови передати насіння соняшника, яке перебуває у власності ОСОБА_11 , для його подальшої реалізації на території рф, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 разом з військовослужбовцями рф заберуть насіння примусово, а у випадку добровільної його передачі пообіцяли після реалізації сільськогосподарських культур передати ОСОБА_11 12800 рублів за одну тонну насіння соняшника. Діючи під тиском ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_11 завантажив належні йому 60 тонн насіння соняшника у три автомобілі марки «КАМАЗ» з причепами, яке в подальшому під керівництвом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було вивезено для реалізації у м. Валуйки рф, після чого отримані грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 частково привласнили, а частково передали представникам збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Також, в середині серпня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області, діючи за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на реалізацію і підтримку рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, діючи умисно, свідомо, налагодивши стійкі зв`язки з представниками збройних формувань держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, прибули разом з військовослужбовцями рф до громадянина ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , та наказали, щоб останній надав належні йому вантажні автомобілі «Volvo» та «DAF» для перевезення сільськогосподарських культур зі складу, який розташований по АДРЕСА_2 , до м. Щебекіно рф. Після цього ОСОБА_12 надав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 два вказаних вантажні автомобілі з водіями, на яких під керівництвом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у подальшому вивезено зі складу, розташованого по АДРЕСА_2 , сільськогосподарські культури до м. Щебекіно рф.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчий вказує, що 24.03.2023 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (24.03.2023) та в газеті «Урядовий кур`єр» від 24.03.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

24.03.2023 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено розшук на території України. Здійснення розшуку підозрюваного доручено Ізюмському РВ УСБУ в Харківській області.

З огляду на зазначене, те, що ОСОБА_13 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також те, що останній переховується від органу досудового розслідування на території РФ, з метою забезпечення виконання підозрпюваним , покладених на нього процесуальних обов"язків та запобігання вчиненя ним дій, передбаченених п.1,2, 5 ч.1 ст.177 КПК Ураїни, сторона обвинувачення вважає за необхідне відповідно до ч.6 ст.193 КПК України обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також зауважив про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав з території України та перебуває на території держави, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, у Російській Федерації. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Клопотання розглядається слідчою суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 05.01.2023 за №0000024, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.111-2 КК України внесені до ЄРДР 05.01.2023 за фактом того, що Ізюмським РВ УСБУ в Харківській області в ході проведення контррозвідувальних заходів встановлено громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є депутатами Ізюмської районної ради Харківської області та які надавали допомогу представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України. Останні, перебуваючи на території Ізюмського району Харківської області в період окупації з 24.02.2022 здійснювали передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним воєнізованим формуванням держави-агресора та здійснювали господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором.

22 березня 2023 року у даному кримінальному провадженні керівником Харківської обласної прокуратури ОСОБА_14 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000024 від 05.01.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави- агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Частиною 1 ст. 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить ст.135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також ст.136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасво окупованій території України, територіх держави, визнаної Верховною Радою України державою -агресором, у випадку обгрунтованої неможливості їй такої повістки згідно частинами 1,2-4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї ста частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик , з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, з огляду на наведені положення закону, ст.278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) в тому числі шляхом опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчою суддею встановлено, що у зв`язку із неможливістю вручення ОСОБА_7 особисто повідомлення про підозру у день його складення та повісток про виклик на 28, 29, 30 березня 2023 року, на 23,24,25 квітня 2024 року до слідчого відділу УСБУ в Харківській області, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території України, а також перетону державного кордону та знаходження його на території РФ, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення повного тексту підозри на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 24.03.2023, №81 (7741) від 20.04.2024.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доументами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, тобто у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави- агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, останій є громадянином України та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться у протоколі огляду від 09.01.2023; показань свідка ОСОБА_15 , які містяться у протоколі допиту від 06.01.2023; показань свідка ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 06.01.2023; показань свідка ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 08.01.2023; даних, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2023 з довідкою до протоколу; показань свідка ОСОБА_16 , які містяться у протоколі допиту від 08.01.2023; показань свідка ОСОБА_11 , які містяться у протоколі допиту від 08.01.2023; показань свідка ОСОБА_17 , які містяться у протоколі допиту від 08.01.2023; показань свідка ОСОБА_18 , які містяться у протоколі допиту від 06.01.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2023 з довідкою до протоколу; показань свідка ОСОБА_19 , які містяться у протоколі допиту від 11.01.2023; показань свідка ОСОБА_20 , які містяться у протоколі допиту від 11.01.2023; показань свідка ОСОБА_21 , які містяться у протоколі допиту від 17.01.2023; показань свідка ОСОБА_22 , які містяться у протоколі допиту від 17.01.2023; показань свідка ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 02.03.2023; показань свідка ОСОБА_23 , які містяться у протоколі допиту від 02.03.2023; показань свідка ОСОБА_24 , які містяться у протоколі допиту від 02.03.2023; показань свідка ОСОБА_25 , які містяться у протоколі допиту від 02.03.2023.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, тобто у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави- агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами.

При цьому, слідча суддя при встановленні даного ризику враховує також існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_7 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, органом досудового розслідування, шляхом розміщення оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого СВ УСБ України в Харківській області на 28,29,30 березня 2023 року для проведення відносно нього процесуальних та слідчих дій. На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_7 не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Слідчою суддею враховується той факт, що постановою слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 від 24.03.2023 ОСОБА_7 оголошено в розшук на території України, оскільки на 28,29,30 березня 2023 року ОСОБА_7 за викликом слідчого для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру, допиту як підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу з додатками до нього, до СВ УСБУ в Харківській області не прибув, причини своєї неявки не повідомив. Також органом досудового розслідування не встановлено фактичне місцезнаходження підозрюваного, що унеможливлює здійснення досудового розслідування в установленому законом порядку та строки.

Крім того, органом досудового розслідування, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від ІНФОРМАЦІЯ_5 , було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого СВ УСБ України в Харківській області на 23,24,25 квітня 2024 року для проведення відносно нього процесуальних та слідчих дій. На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_7 не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія РФ проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

При встановленні наявності ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідча суддя враховує той факт, що органом досудового розслідування не встановлено вичерпний перелік предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди злочинної діяльності підозрюваного, а отже такі потенційні речові докази можуть зберігатись у місцях, відомих виключно підозрюваному, тому ОСОБА_7 , в разі його повернення на територію вчинення ним злочину, тобто до Ізюмського району Харківської області, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є розумна підозра вважати, що підозрюваний, із наданих слідчій судді докуменів, підтримує дії РФ, спрямовані на захоплення території України та встановленя окупаційної адміністрації, та на даний час переховується на території РФ від органів досудового розслідування та суду. Має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ Національної безпеки України.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, тобто у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави- агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої;

- дані щодо особи ОСОБА_7 , який не є інвалідом, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, є депутатом Ізюмської районної ради Харківської області VIII скликання.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити їй дії, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням положень характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що злочин за ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, є злочином проти основ Національної Безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який підлягає у необхідності захисту високих стандартів, охорони прав, як інтересів суспільства, так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Частиною 6 ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

В ході розгляду клопотання, слідчою суддею досліджено лист начальника Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_26 від 12.04.2024 щодо виконання доручення в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000024 від 05.01.2023, згідно з даними якого, ОСОБА_7 у вересні 2022 року виїхав разом із своїми родичами до РФ. При цьому згідно наявних баз даних ОСОБА_7 у період з 24.02.2022 року офіційно не перетинав державний кордон України. За отриманими даними ОСОБА_7 на сьогодні перебуває на території РФ. Його близьких родичів на території м. Ізюм Харківської області не встановлено.

Крім того, відповідно до даних, які містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_27 від 27.12.2023, ОСОБА_7 разом зі своєю сім`єю до деокупації м.Ізюм 10.09.2022 покинув територію України та переховується в РФ.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшла до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 за його відсутності.

З огляду на зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000024 від 05.01.2023, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи, яка виїхала та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місцядо здійснення досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1