Справа № 367/8549/23
Провадження по справі № 1-кп/367/498/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001520 від 11 вересня 2023 року, за № 0000711 від 02 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снячів Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2023 року о 08 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Національної гвардії України, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 11 серпня 2023 року, тобто до моменту добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Також, 13 грудня 2023 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді номера обслуги 3 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 батальйону оперативного призначення на бронетранспортерах, військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 08 травня 2024 року, тобто до моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин понад три доби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 5 статті 407 КК України визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, факти та обставини, наведені в обвинувальному акті, зазначив, що 03.08.2023р. поїхав додома на 8 днів, повернувся 11.08.2023р., а 13.12.2023р. посварився з майором, який не хотів йому надавати документи для проходження ВЛК, і пішов з військової частини, майор періодично йому писав щоб він повернувся, але обвинувачений не мав такого бажання, а вже 13 грудня 2023 року до нього додому приїхали працівники ДБР та забрали його.

Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого просив врахувати щире каяття обвинуваченого та призначити мінімальне покарання в межах санкції інкримінованої статті.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , захисник та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 5 статті 407 КК України як нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та самовільне залишення військової частини без поважних причин понад три доби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 є військовослужбовцем, за місцем несення військової служби характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, про що свідчать: службова характеристика, інформація з КПН «Київська міська наркологічна клінічна лікарня», довідками лікаря психіатра та нарколога Тетіївської центральної лікарні, вимога щодо судимості та його свідчення.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України відповідно до статті 12 КК України, віднесене до тяжких злочинів.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 та ст. 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, є військовослужбовцем та проходить військову службу в лавах ЗСУ, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у межах санкції цієї статті, в мінімальному розмірі, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою з утриманням на гауптвахті.

Речові докази,цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 50, 65-67, частиною 5 статті 407 КК України, статтями 100, 124, 349, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (П`ЯТИ) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 08 травня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 08 травня 2024 року до 12 вересня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати - відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Направити не пізніше наступного дня копію вироку учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1