Провадження № 1-в/204/1671/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ДУВП №4» (ВКЗ) ОСОБА_4 ,

засудженого (ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» про заміну засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, в порядку ст.82 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 82 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_4 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_5 з 22 лютого 2023 року відбуває покарання в Державній установі «Дніпровській установі виконання покарань (№4). З 01 березня 2023 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУ «ДУВП (№4)». За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, має одне стягнення (погашено) та 2 заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований на посаду підсобного робітника. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки, та техніки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст.110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив. Під час індивідуальних бесід виражав щире каяття.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подання установи, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , просив відмовити в задоволенні подання установи, оскільки воно є передчасним та необґрунтованим.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання зараховано строк його перебування під вартою з 06.09.2019 року по 20.07.2020 року.

Початком строку відбування покарання засудженим є 21.02.2023, а отже станом 23.10.2023 року засуджений відбув строку призначеного покарання.

Згідно з характеристикою, наданої адміністрацією Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань№4», ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань №4», за період відбування покарання характеризується позитивно, має два заохочення та одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, працевлаштований підсобним робітником, до праці відноситься сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, виконує встановлені законодавством вимоги представників установи, вину у скоєному злочині усвідомив, під час індивідуальних бесід виражав щире каяття, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Однак суд зазначає, що неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених, але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.

Вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд зазначає, що з матеріалів особової справи, наданої на огляд суду, вбачається, що засуджений за час відбування покарання має одне дисциплінарне стягнення, яке, хоч і погашене в установленому законом порядку, проте, на переконання суду, свідчать про відсутність стабільної сумлінної поведінки засудженого.

Крім того, суд враховую, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, є тяжким корисливим злочином, який вчинений із застосуванням насильства щодо малолітньої особи. При цьому, хоч засуджений і визнає вину у його вчиненні і висловлює щирий жаль з приводу скоєного, проте, як вбачається з характеристики, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій.

Таким чином, на думку суду, заміна призначеного покарання на більш м`яке, на цій стадії відбування покарання не буде сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України, відтак, суд дійшов висновку, що подання Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4) " задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» про заміну засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, в порядку ст.82 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1