У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 поданого в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області, із вказаним клопотанням в порядку ст. 206 КПК України.

У клопотанні вказано на те, що 18 жовтня 24 близько 12:00 годин громадянин ОСОБА_2 рухався на автомобілі з с. Росош Мукачівського р-ну до м. Свалява у справах, перебуваючи у робочому відрядженні, виконуючи ремонт КС Росош (замовник Оператор ГТС України).

На під`їзді до м. Свалява він був зупинений працівника патрульної поліції разом з якими були працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на вимогу ОСОБА_2 представлятися на надати свої документи відмовились, в той час, як відповідно до пункту 54 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 р., уповноважений представник ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язаний назвати своє прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду, а також пред`явити посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, разом з паспортом громадянина (посвідченням офіцера, військовим квитком).

Перевіривши документи, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявивши жодних порушень правил військового обліку визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, фізично примусили ОСОБА_2 проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без жодних пояснень та зрозумілих йому причин.

По прибуттю до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 було протиправно вилучено мобільний телефон, військово обліковий документ, та йому провели допит, уточнивши освіту, спеціальність, тощо, та з погрозами не дозволяли залишати територію ТЦК та СП.

Близько о 16:00 годин працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомили ОСОБА_2 про те що його відправляють до ІНФОРМАЦІЯ_3 з чим він не погодився та він зателефонував своїй цивільній дружини ОСОБА_4 та повідомив, що його насильно, без його волі тримають у ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив викликати поліцію. Дружина, одразу викликала поліцію зі скаргою про незаконне утримання, про що написала відповідну заяву. На дану заяву працівники поліції приїхали до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де утримувався ОСОБА_2 , та взяли в нього письмові пояснення, та не вчинивши більше жодних дій щодо його звільнення, поїхали.

Близько 18:00 годин ОСОБА_2 п`ятеро працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово з застосуванням фізичної сили заштовхали в службовий автомобіль марки «ВАЗ-Нива» та відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою : АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 викликали на розмову з представником РТЦК та СП який пояснив, що його та інших військовозобов`язаних відправлять до Ужгородського Центру комплектації (розподільчого збірного пункту), з чим він категорично не погодився та висловив рішуче заперечення, але на це ніхто не заважав.

Після цього, ОСОБА_2 викликали для підписання військового квитка де йому було пред`явлено постанову ВЛК, відповідно до якої зроблено висновок, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 придатний до військової служби.

Ознайомившись, з таким протиправним висновком ВЛК, ОСОБА_2 заявив, що категорично не згоден з таким рішенням, вважає й наголошує, що рішення військоволікарської комісії прийнято з порушенням Положення № 402 від 14.08.2024 р., не відображає його реальний стан здоров`я та придатності до військової служби, з огляду на що підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови (довідки ВЛК, свідоцтва про хворобу), у клопотанні при цьому наведено підстави з яких він з висновком ВЛК не погоджується.

Стверджує заявник, що ОСОБА_2 не проходив огляд у жодного лікаря, а на підписання йому надали вже готову постанову ВЛК про визнання його придатним до військової служби.

Так, в подальшому 20 жовтня 2024 року, після того як у цивільної дружини ОСОБА_2 громадянки ОСОБА_4 виникла можливість побачитися з ОСОБА_2 , він підписав відповідну заяву про незгоду з рішенням ВЛК та направлення для проходження регіональної ВЛК від 19.10.2024 р. з додатками (копія додається), яка була надіслана цінним листом з описом вкладенням до 2-відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до вищеозначеної заяви від 19.10.2024 року ОСОБА_2 просив направити його, для проходження військово-лікарської комісії (регіональної) при ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем реєстрації при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, ОСОБА_2 відмовився підписувати постанову ВЛК, заявивши, що вона виготовлена незаконно, після чого представник ІНФОРМАЦІЯ_6 почав бити його по голові та обличчю в присутності інших представників з вимогами підписати, та коли ОСОБА_2 все ж таки не погодився з протиправними та не законними вимогами зазначеного працівника, той сказав йому вийти та чекати, при цьому з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 його не відпускали.

Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_4 знов викликала поліцію щодо звільнення незаконно утримуваної особи, проте на цей раз працівників поліції до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 навіть не допустили, після чого вони без з`ясування обставин події поїхали.

Близько о 23:00 годині ОСОБА_2 з іншими затриманими військовозобов`язаними завантажили в автобус та відвезли до Ужгородського центру комплектації мобілізованих (розподільчого збірного пункту), де пояснили, що звідти їх відправлять до навчального центру для проходження БЗВП.

18.10.2024 року, за весь цей час незаконного утримуваної особи ОСОБА_2 не кормили та не давали питної води. Лише близько о 03:00 ночі ОСОБА_2 видали сухий пайок та пляшку води.

Заявник зазначає, що викладені вище обставини, можуть бути підтверджені показаннями свідка, яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 та підтримує у весь цей час телефонний зв`язок з ним, а саме: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 ;

Щодо підсудності: то у клопотанні вказано на те, що на момент подання даного клопотання, останнє відоме місце перебування ОСОБА_2 є Ужгородський центр комплектації мобілізованих (розподільчий збірний пункт) за адресою: АДРЕСА_6 , а відтак, він, як особа протиправно позбавлена свободи знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

При обґрунтуванні клопотання заявник покликається на ст.ст. 3,8,29, 55 Конституції України; ст.ст. 5,13 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; ч.3 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію; ч.ч.2-5 ст. 206 КПК України.

Заявник зазначає, що згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання.

У клопотанні вказано на те, що громадянин ОСОБА_2 ., ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), без його на то волі, з 18.10.2024 року утримується на території Ужгородського центру комплектації мобілізованих (розподільчий збірний пункт) розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .

раховуючи викладене, керуючись ст.206 КПК України, заявник просить 1. Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , щодо незаконного утримання останнього, задовольнити; 2. Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), негайно звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , який знаходиться на території Ужгородського центру комплектації мобілізованих (розподільчий збірний пункт), що розташований за адресою: АДРЕСА_6 . 3. Викликати та допитати в якості свідка: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 ;

Дослідивши клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Згідно клопотання поданого в порядку ст. 206 КПК України представником ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 :

18 жовтня 24 близько 12:00 годин громадянин ОСОБА_2 на під`їзді до м. Свалява він був зупинений працівника патрульної поліції разом з якими були працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які фізично примусили його проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без жодних пояснень та зрозумілих йому причин.

Близько 18:00 годин ОСОБА_2 п`ятеро працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово з застосуванням фізичної сили заштовхали в службовий автомобіль марки «ВАЗ-Нива» та відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою : АДРЕСА_2 .

Близько о 23:00 годині ОСОБА_2 з іншими затриманими військовозобов`язаними завантажили в автобус та відвезли до Ужгородського центру комплектації мобілізованих (розподільчого збірного пункту), де пояснили, що звідти їх відправлять до навчального центру для проходження БЗВП.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 18 травня 2024 року з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_2 , не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Варто зазначити, що клопотання та матеріали що додані до нього не містять відомостей що свідчили б про затримання ОСОБА_2 , також відсутні докази того, що заявником оскаржено неправомірні дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ініціатором звернення до клопотання в порядку ст. 206 КПК України не додано протоколу про затримання.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, ініціатор звернення не вказує, чи звертався він із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 .

Виходячи з обставин зазначених в клопотанні та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить висновку, що затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (як зазначається в клопотанні), утримання його без відповідного судового рішення, або перебування у військовій частині, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , патрульної поліції чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із процедурою затримання в порядку КУпАП або у разі мобілізації, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього ( ОСОБА_2 ) протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Адвокатом до клопотання не надано доказів того, що ОСОБА_2 був затриманий уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, що дана особа утримується на території на яку поширюється юрисдикція Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що позбавляє суд здійснити перевірку наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

За таких обставин, слідчий суддя зазначає, що КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України та на дії осіб, які не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 8, 9, 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за клопотання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 поданого в порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Копію ухвали надіслати адвокату ОСОБА_3 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_8 тел. НОМЕР_5 ).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1