Справа № 336/5451/24
Пр. 1-кп/336/1020/2024
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

14 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000371 від 06.03.2024, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вороніне Білопільського району Сумської області, громадянина України, який отримав повну загальну середню освіту, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , займає посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_2, у військовому званні «старший солдат», не одруженого, на утриманні малолітніх та інших осіб не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в ДУ "Запорізький слідчий ізолятор", раніше не судимого,

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_3 за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою суду від 18.06.2024 постановлено призначити судовий розгляд кримінального провадження, справу розглядати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні. Постановлено підготувати досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , який утримується в ДУ "Запорізький слідчий ізолятор". Доручено складання доповіді Олександрівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області. Продовжено відносно ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - з 19 червня 2024 року по 17 серпня 2024 року включно. Строк дії ухвали визначено до 17 серпня 2024 року включно. Одночасно визначено ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави, встановлений відповідно до ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №336/2240/24, пр. № 1-кс/336/349/2024 від 21.03.2024, порядок її внесення, перелік обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі її внесення та строк їх дії постановлено залишити без змін.

14.08.2024 під час судового засідання прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, завчасно вручене стороні захисту, що визнається обвинуваченим.

За змістом клопотання ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Під час проведення досудового розслідування встановлено відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, подане письмово, наголосив, що місце реєстрації обвинуваченого наближене до державного кордону, зони ведення активних бойових дій, крім того, військовослужбовець ОСОБА_3 знятий з забезпечення, що ускладнить прибуття до суду із врахуванням значної відстані від місця проживання за адресою реєстрації. Крім того, правові підстави для проживання у АДРЕСА_3 підтверджені виключно з слів обвинуваченого, що виключає застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Проти застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в тому ж розмірі прокурор не заперечував.

Обвинувачений стосовно клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу заперечив, зауважив, що не має наміру порушувати свої процесуальні обов`язки, просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Місце проживання (фактичне, у м.Запоріжжі) він займав до затримання з дозволу товариша, який надав вказану квартиру по АДРЕСА_3 без обмеження у часі.

Захисниця обвинуваченого під час судового засідання проти задоволення клопотання заперечила, наголосила на формальності та необґрунтованості доводів сторони обвинувачення, просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, у спосіб продовження строку дії запобіжного заходу, який вже застосований до обвинуваченого, із одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку із таким.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/2240/24, пр. № 1-кс/336/349/2024 від 21.03.2024, яка набрала законної сили 27.03.2024, застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, взявши під варту у залі суду. Визначено дату закінчення дії обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 17 травня 2024 року включно. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Встановлено ОСОБА_3 заставу, в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти та повідомити про це суд. З моменту звільнення ОСОБА_3 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами по даному кримінальному провадженні. Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_3 на строк не більше двох місяців. Роз`яснено ОСОБА_3 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України..

Клопотань про скасування обраного запобіжного заходу згідно з ч.7 ст.176 КК України до суду не надходило. Строк дії запобіжного заходу спливає 17.08.2024.

При розгляді клопотання, суд враховує, що ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тому, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти дійсно обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, за результатами розгляду клопотання, з урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України, з 18.08.2024, адже період до цієї дати вже охоплений строком дії попередньої ухвали суду.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, зокрема, тяжкості обвинувачення, крім того, обвинувачений не має постійного місця проживання в АДРЕСА_3 перебуває у тимчасовому користуванні обвинуваченого з дозволу товариша, зі слів), також не встановлено наявності міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_3 . Разом з цим, раніше обвинувачений вказував, що орендував вказане приміщення.

На переконання суду, обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджає ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) відповідно до ч.1 ст.178 КПК України свідчить тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відсутність постійного доходу, стійких соціальних зв`язків, дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, який зазначений в клопотанні та передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд не знаходить його підтвердженим за відсутності належного обґрунтування, тому клопотання є частково обгрунтованим.

Судом встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, даних на спростування цього до суду не надавалось.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується вказаній особі та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зберігає свою актуальність й те, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого, який до військової служби постійно мешкав на території іншої області, під час судового провадження.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть, цілодобового, не забезпечить, на переконання суду, належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 та нормативно не передбачено (ч.8 ст.176 КПК України).

Крім того, на переконання суду, застосування цілодобового домашнього арешту, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд вважає за необхідне залишити визначений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/2240/24, пр. №1-кс/336/349/2024 від 21.03.2024 розмір застави - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок. Підстав для перегляду розміру застави судом не встановлено, з урахуванням позиції сторони захисту.

За змістом ч.5 ст.201 КПК України слід роз`яснити стороні захисту, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ст.205, ч.5 ст.331 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 115, 176-178, 182-183, 193, 194, 196-197, 201, 205-206, 219, 309, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - з 18 серпня 2024 року по 16 жовтня 2024 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 16 жовтня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави, встановлений відповідно до ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №336/2240/24, пр. № 1-кс/336/349/2024 від 21.03.2024, порядок її внесення, перелік обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі її внесення та строк їх дії залишити без змін.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, повний текст ухвалу суду складений та підписаний 16.08.2024 о 15-15 годині.

Суддя ОСОБА_1