Справа № 513/1436/24
Провадження № 1-кс/513/115/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

19 листопада 2024 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 01.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000028 за ознаками ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2024 року представник потерпілого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що до ЄРДР 27.08.2022 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0000028 за ознаками ч.1 ст.125 КК України. 24.02.2023 року ним було заявлено клопотання в порядку ст.220 КПК України та ознайомився з матеріалами справи. 12.11.2024 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про ознайомлення його з матеріалами справи. 16.11.2024 року представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 ознайомлений з матеріалами справи та постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 01.12.2023 року про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України та з`ясував, що не виконані вказівки по даному кримінальному провадженні та постанова про закриття прийнята неуповноваженою особою. Таку постанову органу досудового розслідування скаржник вважає протиправною та просить її скасувати, поновивши строк звернення до суду зі скаргою.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді справу передано 19.11. 2024 року у провадження слідчого судді Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Розглянувши скаргу, слідчий суддя дійшов висновку, що вона підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначені § 1 Глави 26 КПК України.

Статтею 7 КПК серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченогоч.1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно зі ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені, зокрема, законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Комплексний аналіз процитованих норм КПК України вказує на те, що, по-перше, строк подання скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення чітко законом обмежений у часі, оскільки така скарга може бути подана слідчому судді протягом десяти днів після закінчення встановлених законом 24 годин, протягом яких вказані особи зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення. По-друге, у випадку подання скарги після закінчення встановленого законом десятиденного строку на її подання, скарга може бути прийнята до розгляду виключно, якщо особа, яка її подала, заявить клопотання про поновлення пропущеного нею строку та наведе підстави, які свідчать про поважність пропуску такого строку.

Як вбачається зі скарги, оскаржуваною є постанова старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 01.12.2023 року про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України..

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи тривалість пропуску строку (більше трьох місяців), відсутність надання заявником підтвердження наявності поважних причини пропуску строку, слідчий суддя вважає, що у цій справі відсутні підстави для поновлення строків для оскарження рішення старшого дізнавача, оскільки скаржник не надав суду доказів що вчинений злочин зареєстровано у Журналі єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв про кримінальні правопорушення та інші події.

Не надано суду, постанови про визнання потерпілим по кримінальному провадженню, заяви потерпілого про надання йому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення та документу на підтвердження ознайомлення з матеріалами справи та не надано суду оскаржуваної постанови.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 року, №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Враховуючи те, що строк оскарження постанови старшого дізнавача від 01.12.2023 року про закриття кримінального провадження за № за №0000028, закінчився, скарга подана після закінчення строку, передбаченого ст.304 КПК України, а обставини, на які посилається скаржник (ознайомлення з постановою про закриття кримінального провадження 16.11.2023 року) не доведені належними доказами. Скаржником не наведено поважних причин пропуску строку на оскарження які перешкодили йому реалізуватися право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, у визначений чинним законодавством строк, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, та повернення скарги заявнику на підставі пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України.

При цьому слідчий суддя з урахуванням ч. 7 ст. 304 КПК України вважає за необхідне звернути увагу, що пропуск без поважних причин заявником строку оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не позбавляє його права у випадку наявності відповідних підстав звернутися із новою заявою до органу досудового розслідування про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яка має бути розглянута у встановлених КПК України порядку та строки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116, 303 - 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 01.12.2023 року про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє скаржника права на повторне звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України, з обґрунтованим клопотанням про поновлення десятиденного строку для подання скарги, або підтвердженням того, що строк ним не пропущено.

Суддя ОСОБА_1