Справа № 450/4603/24 Провадження № 1-кп/450/515/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 10.09.2024р., про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ужгород Закарпатської області, українець, громадянина України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх - неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, останнє місце проживання зі слів за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, 70 КК України до покарання у виді 5 років і 9 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20год 00хв перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, таємно шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Samsung A 32» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 7919,20грн, який належить потерпілому ОСОБА_6 та в подальшому разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

Таким чином ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20год 00хв перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на привласнення офіційних документів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи таємно викрав із наплічної сумки розрахункову карту банку «А-банк» № НОМЕР_2 із закріпленим рахунком № НОМЕР_3 належну потерпілому ОСОБА_6 , взявши її в руку, умисно привласнив з метою використання у власних цілях.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив привласнення офіційного документа вчиненому з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та вказав, що визнає усі обставини, що викладені в обвинувальному акті щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вказав, що ввечері повертався з роботи додому у с.Зимна Вода зустрів знайомого ОСОБА_6 та деякий час вони спілкувались. ОСОБА_4 побачив, що біля ОСОБА_6 стояла його сумка та викрав з неї телефон та банківську картку. В подальшому віддав телефон хлопцям, які здали його в ломбард та йому віддали 600 грн. Банківську картку використав в магазині, яку суму використав не пригадує в подальшому таку загубив. У вчиненому розкаюється та усвідомив свою помилку, планує відшкодувати потерпілому завдану шкоду та вибачитись перед ним.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе виним повністю у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, фактичні обставини кримінальних правопорушень не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, та роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357 КК України та ч.4 ст.185 КК України доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України є правильною так як він вчинив привласнення офіційного документа вчиненому з корисливих мотивів, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану.

За вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначенні виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю..

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який, розкаюється, котрий раніше судимий, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає повністю, згідно довідки №475 від 12.09.2024р. ОСОБА_4 за медичною допомогою не звертався.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення, за ч. 4 ст.185 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Остаточне покарання слід призначити відповідно до ч.1 ст.70 КК України.

За встановлених обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів складають 320,00грн. та підлягають стягненню в дохід держави за рахунок обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор вказав, що у зв`язку з тим, що сторона обвинувачення вбачає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання із застосуванням ст.75КК України, тому щодо продовження запобіжного заходу не буде звертатись. Обвинувачений та захисник підтримали думку прокурора.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять років).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши останнього з-під варти негайно.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung A 32» IMEI: НОМЕР_1 вважати повернутим ОСОБА_6 ;

Три CD-диски із відеозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1