17.09.2024
Справа № 642/7373/23
Провадження: № 1-кс/642/2927/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003236 від 16.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ,-

встановив:

09.09.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003236 від 16.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому заявник просить скасувати арешт, накладений на підстав ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 на майно, яке перелічене в клопотанні, оскільки кримінальне провадження № 0003236 від 16.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито, а тому відпала потреба у застосуванні цього заходу, а тому арешт підлягає скасуванню.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про проведення судового засідання без його участі, та просив клопотання задовольнити

Слідчий слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, неприбуття осіб не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводилось досудове розслідування кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003236 від 16.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 (справа №642/7373/23, н/п 1-кс/642/4035/23) клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0003236 від 16.12.2023 було задоволені, та накладено арешт на майно, яке перелічене в клопотанні.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 22.08.2024 закрито кримінальне провадження №0003236 від 16.12.2023. Однак, питання щодо скасування арешту органу досудового розслідування вирішено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння»№ 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року),ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавленняправа на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

За вказаних обставин, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, провадження № 51-4350кмо23.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження №0003236 від 16.12.2023 закрито, а тому накладений арешт майна припинив свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК, та постановлення ухвали про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження не відноситься до компетенції слідчого судді, а від так провадження за вказаним клопотанням підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 132, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за клопотанням представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0003236 від 16.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1