Провадження №1-кп/761/3406/2024
В И Р О К

іменем України

28 жовтня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 21.03.2024, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

28.06.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов (62486/22) обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 761/23937/24 між суддями від 28.06.2024 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.07.2024 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Ухвалою суду від 25.09.2024 у цьому кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

ІІ. Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, яке визнано судом доведеним (із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за таке кримінальне правопорушення).

20.03.2024, приблизно о 20 год. 50 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на пішохідному острівці, який знаходиться на шляхопроводі, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 , на фоні вживання алкогольних напоїв та раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив у словесний конфлікт із раніше невідомими ОСОБА_3 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який переріс у штовханину.

Під час вказаного конфлікту, 20.03.2024, приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи на пішохідному острівці, який знаходиться на шляхопроводі, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 , з метою захисту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від неправомірних дій ОСОБА_3 , у конфлікт вступив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в подальшому виникла обопільна бійка.

Під час бійки, 20.03.2024, приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи на пішохідному острівці, який знаходиться на шляхопроводі, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 , на фоні вживання алкогольних напоїв та на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 20.03.2024, приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи на пішохідному острівці, який знаходиться на шляхопроводі, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 , дістав з лівої кишені своїх джинсів розкладний ніж та діючи умисно, з метою заподіяння на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тримаючи в лівій руці предмет, що має колюче-ріжучі властивості, наблизився до потерпілого, який у цей момент стояв навпроти нього та наніс один удар в область тулубу з лівої сторони ОСОБА_6 , тобто в ділянку тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, тим самим, заподіяв проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва: рана в ділянці 7-го міжребір`я зліва розміром 4,0x1,0 см, з рівними краями, розташована від лівого верхнього кута ребра до правого нижнього кута, з насічкою на ребрі, що супроводжувалося явищами пневмогемотораксу (наявність у плевральній порожнині повітря та сліди рідкої крові).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позиція сторони обвинувачення.

Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримали у повному обсязі, в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 , зазначили, що подані письмові докази та відеозаписи, показання свідка та показання обвинуваченого, а також слідчі експерименти підтвердили протиправність дій останнього.

Прокурор ОСОБА_4 вважав сукупність досліджених судом доказів достатніми, а кваліфікацію кримінального правопорушення вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_3 поза розумним сумнівом, та вважав за необхідне визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Також прокурор зазначив про наявність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_3 .

А тому, прокурор ОСОБА_4 просив визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_3 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, просив врахувати, що він зробив для себе належні висновки, вперше притягується до відповідальності, а також просив суд суворо його не карати.

Захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 не погодився з висловленою прокурором позицією щодо призначення реального строку відбування покарання обвинуваченим. Зазначив, що останній може виправитись без ізоляції його від суспільства, враховуючи вказане просив на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Захисник також просив врахувати, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, щиро розкаявся та готовий понести покарання за скоєне, водночас зазначив, що ОСОБА_3 не є суспільно-небезпечним.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини кримінального провадження та підтримав позицію сторони обвинувачення, висловлену у судовому засіданні, щодо міри призначення покарання.

ІV. Положення закону, якими керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч.1 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, його показання є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене, на думку суду, свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням письмових матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 1 ст. 121 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання; відповідно до квитанції № від 27.10.2024, обвинувачений перерахував на рахунок потерпілого ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття, активне сприяння обвинуваченого досудовому слідству ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій. Так, судом враховується, що обвинуваченим нанесено один удар ножем в область тулубу потерпілого, який наносив в цей час удари обвинуваченому.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, які в цілому є позитивними, зокрема його негативне ставлення до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_3 усвідомив характер вчинених ним дій та негативних наслідки. За умови відсутності претензій будь-якого характеру з боку потерпілого та викладені вище обставини, які суд визнає такими, що характеризують обвинуваченого як такого, що став на шлях виправлення, суд вважає, що за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд вважає таке покарання достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи обтяжуючу обставину у вигляді вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне визначити таке випробування тривалістю 3 (три) роки.

Також суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання доцільності зміни запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Запобіжний захід у вигляді застави слід залишити до набрання вироком законної сили без змін. При цьому, враховуючи те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_3 не був порушений, підстав для звернення внесеної за нього застави в дохід держави судом не встановлено, враховуючи положення ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає, що внесена сума застави 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, після набрання вироком законної сили, підлягає поверненню заставодавцю.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що арешт на майно накладався з метою збереження речових доказів, таке майно не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд приходить до висновку про необхідність скасування арештів майна, накладених ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, з огляду на закінчення судового розгляду у кримінальному провадженні.

Питання про долю речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 761/10721/24 - залишити без змін до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили - повернути внесені у якості застави грошові кошти у сумі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, заставодавцю.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення:

- судової експертизи № КСЕ-19/111-24/18922-Д від 27.03.2024 - 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок;

- судової експертизи № КСЕ-19/111-24/18922-ХЗ від 01.05.2024 - 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривень 20 копійок;

- судової експертизи № КСЕ-19/111-24/18922-БД від 17.05.2024 - 21 157 (двадцять одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень 03 копійок;

- судово експертизи № 042/1-114-2024 від 22.03.2024 - 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривень 00 копійок;

- судово № 042/1-115-2024 від 22.03.2024 - 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривень 00 копійок; судової експертизи № 042/1-116-2024 від 22.03.2024 - 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривень 00 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 761/11212/24 - скасувати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 761/11214/24 - скасувати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 761/11244/24 - скасувати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 761/11245/24 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-кросівки чорного кольору з білою підошвою (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - повернути власнику;

-зрізи нігтьових пластин ОСОБА_3 з лівої та правої рук - знищити;

-змиви з лівої та правої долонь, зроблені за допомогою змоченого дистильованою водою зонд-тампону - знищити;

-частину парасолі зі зламаними металевими шпицями та тканиною фіолетового кольору, дві окремих шпиці (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - знищити;

-ручку парасолі з тримачем та погнутими шпицями (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - знищити;

-порожню металеву пляшку з написом «REVO» (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - знищити;

- футболку блакитного кольору з плямою речовини бурого кольору та пошкодженням у вигляді порізу у місці плями речовини бурого кольору (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - повернути власнику;

- светр блакитного кольору з биркою з написом «Oodji» з плямою речовини бурого кольору та пошкодженням у вигляді дірки (порізу) у місці плями речовини бурого кольору (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - повернути власнику;

- шапку темно-коричневого кольору (квитанція № 174/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - повернути власнику;

- куртку чорного кольору з написом «Under Armour» з плямою речовини бурого кольору та пошкодженням у вигляді порізу у місці плями речовини бурого кольору - повернути власнику;

- змиви з лівої та правої долонь, зроблені за допомогою змоченого дистильованою водою зонд-тампону - знищити;

-предмет, схожий на складений металевий ніж, на лезі якого маються плями речовини бурого кольору (квитанція № 351/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1) - конфіскувати;

-запальничку зеленого кольору, 70 (сімдесят) гривень, зв`язку ключів, ремінь коричневого кольору - повернути власнику;

-CD-R диск, на якому міститься відеозапис, яким зафіксовано подію, що мала місце 20.03.2024 на пішохідному островці, який знаходиться на шляхопроводі, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-медичну карту стаціонарного хворого № 249 на ім`я ОСОБА_6 на 24 арк., та DVD- диск із записами досліджень - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1