УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на речі та документи вилучені за результатом проведеного 17.10.2024 обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні у повному обсязі, повідомив, що зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні надав письмові заперечення в яких зазначає, що один із вилучених телефонів взагалі не мав встановленої системи логічного захисту, а до другого володільцем майна слідчому було надано пароль, що підтверджується змістом протоколу обшуку. При цьому в протоколі обшуку жодним чином не зазначено, що вищевказані мобільні телефони вилучаються у зв`язку із необхідністю подолання систем логічного захисту або проведенням експертизи, що є необхідною підставою для його вилучення та накладення арешту. Більш того, ані протокол обшуку, ані будь-які інші документи органу досудового розслідування та органу процесуального керівництва не містять жодної інформації стосовно підстав вилучення як мобільних телефонів, так і флеш-носія. Під час проведення обшуку володільцем майна детективу було надано повний доступ до зазначеної техніки задля відшукання та перевірки ним змісту інформації, що знаходиться на відповідних носіях, але слідчим жодної необхідної йому інформації, хоч якимось чином пов`язаної із обставинами, за якими відкрито кримінальне провадження, відшукано не було. Отже, відповідну техніку було вилучено без будь-якого мотивування, фактично лише тому що вона перебувала у квартирі, в якій проводився обшук. На його думку, встановити, чи містять вилучені мобільні телефони та флеш-носій будь-які відомості, на наявність яких голослівно посилаються детектив та прокурору процесуальних документах, не є можливим, оскільки матеріали клопотання про накладення арешту не містять протоколу огляду вилученого майна. Крім того, зверну увагу, що резолютивною частиною ухвали слідчого судді було надано дозвіл, серед іншого, на відшукання документів, пов`язаних з діяльністю низки суб`єктів господарської діяльності. ТОВ «В Агро» у відповідному переліку відсутнє, так само як і у інших документах органу досудового розслідування та органу процесуального керівництва, з урахуванням чого можна зробити висновок, що вилучене майно не має жодного відношення до обставин, за якими відкрито кримінальне провадження. Вважає, що не є зрозумілим, чим мотивувалися дії детектива при проведенні обшуку та вилученні як документів ТОВ «В Агро», так і його печатки, адже жодних мотивувань такого вилучення не було зазначено як в усній формі під час проведення обшуку, так і у протоколі обшуку, постанові про визнання речовими доказами та клопотанні про арешт майна. Більш того, постанова детектива про визнання речовими доказами від 17.10.2024 року також не має жодного обґрунтування та мотивування критеріїв та ознак, які б дозволили віднести вилучене майно до речових доказів.Повідомив, що у кримінальному провадженні № 0000001 від 06.06.2024 року жодній особі не було повідомлено про підозру. Таким чином вважає, що детектив та прокурор не обґрунтували сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке необхідно накласти арешт, є доказом злочину, може бути забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. З урахуванням викладеного у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з клопотання, Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління)Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000001 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження став аналітичний продукт УАІУР ТУ БЕБ в Одеській області від 29.05.2024 № 39/0/23.13-02-29-24 «Щодо дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «МЕТПРОЕКТ» ()».

Встановлено, що за період з 01.01.2021 по т.ч. ТОВ «МЕТПРОЕКТ» укладено 37 договорів з Філіями АМПУ на загальну суму 155 млн. 445 тис. предметом яких були поточний ремонт та будівництво залізничних колій та причалів.

Співставним аналізом товарів, робіт та послуг придбаних ТОВ «МЕТПРОЕКТ» у контрагентів-постачальників (ТОВ «ГРАДІЄНТ СВ», ТОВ «БК «БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МАЙРІН», ТОВ «БАРС», та інші) та реалізованих на адресу контрагентів-покупців встановлено, що частина придбаних ТМЦ (тканина синтетична, сонячні модулі, тощо) не реалізовувалась по ланцюгу постачання та не могли бути використані у господарській діяльності підприємства, на загальну суму 68 319 810 грн (з ПДВ).

Одночасно, відповідно до поданих Балансів (Форма № 1-м) за період 2021-2023 років ТОВ «МЕТПРОЕКТ» задекларовано залишки запасів станом на 30.06.2024 становить 170 тис. грн., що свідчить про те, що вищевказані ТМЦ станом на 30.06.2024 відсутні на балансі ТОВ «МЕТПРОЕКТ».

Зважаючи на вищевикладене, можливо зробити висновок, що ТОВ «МЕТПРОЕКТ» () реалізувало вищевказані ТМЦ на невстановлених фізичних та юридичних осіб без відображення даних операцій в бухгалтерському та податковому обліку та/або не використав у власній господарській діяльності у загальній сумі 68 319 810 грн. з ПДВ що можливо призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 14 196 588 грн.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «МЕТПРОЕКТ» декларували взаємовідносини з придбання ТМЦ (тканина синтетична, пісок кварцовий, сонячні модулі, тощо) на загальну суму 30 971 100 грн. (з ПДВ), з них: у ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () на загальну суму 16 728 400 грн (з ПДВ), ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» () на загальну суму 14 242 700 грн. (з ПДВ), які підконтрольні однім і тим самим особам, що може свідчити про безтоварний характер вказаних операцій, у зв`язку з чим службові особи ТОВ «МЕТПРОЕКТ» можливо ухились від сплати податку на додану вартість 6 194 220 грн.

Зібраними матеріалами кримінального провадження вбачається, що вказані ТМЦ згідно отриманих ТТН розвантажувалися у складському приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, однак в ході допиту директора ТОВ «МЕТПРОЕКТ» ОСОБА_6 , останній заявив, що будь-яких складських приміщень у Товариства ні у власності ні в оренді не має і не було, так як всі ТМЦ які необхідні для проведення підрядних робіт одразу доставляються на територію портів, що також може свідчити про безтоварний характер вказаних операцій.

Окрім цього, службовими особами ТОВ «МЕТПРОЕКТ» на виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документи не надано повний обсяг документів відповідно до ухвали суду, а саме на виконання ухвали суду не надано наступних документів: товарно-транспортні накладні між ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та ТОВ «МАЙРІН», між ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» (), рахунки-фактури, накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей, довіреності, акти закупки товарно-матеріальних цінностей, журнали обліку вантажів, що надійшли, прибуткові ордери, акти про приймання матеріалів, картка складського обліку матеріалів відомості обліку залишків матеріалів на складі по взаємовідносинам з контрагентами зазначеними в ухвалі суду, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з контрагентами відповідно до ухвали за період з 01.01.2021 по 01.05.2024.

Також, не надано бухгалтерські регістри помісячно з розшифровкою назви платника, код ЄДРПОУ, індивідуального податкового номеру платника ПДВ, сума, Дт, Кт: картка рахунку 361, оборотно-сальдова відомість по рахункам: 23, аналіз рахунку 79, картка рахунку 79, розшифровка складу витрат віднесених по взаємовідносинам з контрагентами до складу витрат у фінансовому результаті, 201, 301, 302, 31 (з усіма субрахунками), 701, 702, 703, 704, 80 (з усіма субрахунками в т.ч. 801, 802, 803, 805, 808, 809), 90 (з усіма субрахунками в т.ч. 901, 902, 903), 91, 92, 93, 94 в яких міститься інформація щодо взаємовідносин з вищевказаними документами, рух ТМЦ, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 з контрагентами: ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МАЙРІН», ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ».

На виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, 17.10.2024 проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступні предмети та документи:

- оригінал розпорядження № 1201/А-2023 щодо ТОВ «В Агро» () на 1 арк.;

- оригінал клопотання ТОВ «В Агро» () від 29.01.2024 на 1 арк.;

- чорнові записи на 3 арк.;

- печатка ТОВ «В Агро» ();

- мобільний телефон SamsungGalaxyA05 IMEI НОМЕР_1

- мобільний телефон SamsungGalaxyА13 IMEI НОМЕР_2

- флешка Transcend 256 GBчорного кольору;

- 2 ключі з надписом «511, 512».

17.10.2024 детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, прокурором не обґрунтовано яке доказове значення має вилучене в ході обшуку майно, зокрема документи що стосуються ТОВ «В Агро» та яке відношення має дане товариство в рамках кримінального провадження № 0000001.

Слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється відносно ТОВ «МЕТПРОЕКТ», ТОВ «МАЙРІН», «БК БУДПЕРСПЕКТИВА», а від не зрозумілим яка роль ТОВ «В Агро».

Прокурор у клопотанні фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Отже слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження має вилучене майно та який процесуальний статус в рамках даного провадження має ТОВ «В Агро».

Також прокурор належним чином не обгрунтував підстави та мету накладення арешту на вилучені мобільні телефони.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому прокурор вважає, що він може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження № 0000001.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання сторони обвинувачення не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності обґрунтування підстав для арешту вилучених грошових коштів та підтвердження належності їх підозрюваному.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1