ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.07.2024 р. в кримінальному провадженні №0002217 щодо ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Михальча, Сторожинецького району та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 27 вересня 2024 року.

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено заставу в розмірі 80000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказував, що всупереч інтересам обвинуваченого, суд першої інстанції та прокурор вчасно не повідомили захисника про подання клопотання про обрання запобіжного заходу, чим порушили право обвинуваченого на захист. Також

ЄУНСС 727/2384/24 НП 11кп/822/314/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

обвинуваченому не було надано захисника за призначенням, як про то клопотав ОСОБА_7 .

Зазначав, що прокурором було порушено строки звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу, а саме клопотання було подане в день прийняття суддею оскаржуваної ухвали.

Вважає, що вказані порушення перешкодили судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Посилався на те, що з обвинувального акту неможливо встановити в чому обвинувачується ОСОБА_7 , не має доказів того, що кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб, не зазначено конкретне місце вчинення злочину, а правова кваліфікація злочину не відповідає обставинам справи. Також суддя не вірно вказав строк на апеляційне оскарження цієї ухвали.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді у Глибоцькому районному суді Чернівецької області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002217 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Згідно обвинувального акту, у травні 2024 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску чотирьох громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_9 , 1993 року народження, ОСОБА_10 , 1998 року народження, ОСОБА_11 , 1998 року народження та ОСОБА_12 , 1980 року народження.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України вказані особи повинні були передати невстановленій органом досудового розслідування особі кошти в сумі до 7000 доларів, після переправлення їх через державний кордон України.

30.05.2024, невстановлена органом досудового розслідування особа попросила ОСОБА_7 здійснити перевезення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , до с. Біла Криниця Чернівецького району, пообіцявши при цьому ОСОБА_7 грошову винагороду.

30.05.2024 приблизно о 20 год. ОСОБА_7 на автомобілі марки «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1 , за вказівкою невстановленої органом досудового розслідування особи поїхав зустрічати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в м. Чернівці біля заводу «Кварц», де в подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сіли до автомобіля марки «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_7 , після чого кожен із них, крім ОСОБА_12 , передали грошові кошти в сумі по 100 доларів/євро, останньому для перевезення до лінії Державного кордону, з метою подальшого незаконного перетину поза пунктом пропуску.

В подальшому в с. Тарашани Чернівецького району, на узбіччі автомобільної дороги М-19 працівниками прикордонної служби НОМЕР_2 Прикордонного загону імені генерал-хоружного ОСОБА_13 , зупинений автомобіль марки «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , в салоні якого перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

З даних про особу ОСОБА_7 вбачається, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, інкримінований йому злочин вчинив в період воєнного стану в Україні.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми діями допомагав особам чоловічої статі призовного віку незаконно перетнути державний кордон України в період, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією Росії, а також те, що підозрюваний на даний час не підлягає мобілізації, оскільки не досяг 25 річного віку, колегія суддів вважає, що усвідомлюючи наслідки, які можуть для нього настати за вчинення інкримінованого йому злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчиняти дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані.

Що стосується доводів апелянта про обставини кримінального правопорушення, їх деталізацію, то вони не заслуговують на увагу, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен суд вирішувати під час розгляду справи по суті, в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно з приписами ч.2 ст. 184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що до початку розгляду клопотання прокурора обвинуваченому ОСОБА_7 було вручено це клопотання та останній ознайомився з його змістом.

З копії ухвали Глибоцького районного суду від 22.07.2024 р. про виправлення описки вбачається, що підготовче судове засідання в кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 було призначено на 30 липня 2024 р. на 14 год.

Вказану ухвалу суду не було оскаржено в апеляційному порядку.

За таких обставин твердження захисника про те, що його не було вчасно повідомлено про день і час судового розгляду є необґрунтованим.

Також в матеріалах провадження відсутні дані про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не погоджувався на проведення судового розгляду у відсутності захисника.

Крім того, в даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст.52 КПК України, участь захисника не є обов`язковою.

Не дотримання прокурором строку, передбаченого ч.1 ст. 199 КПК України не тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали, оскільки клопотання прокурора було подане до суду та розглянуто судом до моменту закінчення строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

За таких обставин, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, з метою запобігання ризикам, передбачених ч.1 статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Наведені апелянтом доводи не дають підстав для скасування судового рішення та застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому подану захисником апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 184, 186, 331, 404, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 вересня 2024 року, без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя