Провадження по справі № 1-кс/522/4086/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, щодо невенесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою про вчинене кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024 ОСОБА_3 звернулась до ВП№ 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365-3 КК України, в якій просила негайно внести відомості про злочин до ЄРДР, визнати її потерпілою та повідомити про прийняте рішення в письмовому вигляді.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 звернулась із заявою від 26.03.2024 про злочин до ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Проте, в порушення ст.214 КПК України відомості за заявою від 26.03.2024 не внесені до ЄРДР, а переадресована іншим структкрним підрозділам району.

В зв`язку з чим просить зобов`язати уповноважених осіб ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській област внести відомості про злочин до ЄРДР, визнати її потерпілою та повідомити про прийняте рішення в письмовому вигляді.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подавши заяву про підтримання вимог скарги та розгляд за її відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи поставлене перед слідчим суддею питаня виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем, прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно ч.1 ст. 214 КПК України, - слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст. 214 КПК).

Слідчий, прокурор або інша службова особа уповноважена на прийняття й реєстрацію заяви чи повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти й зареєструвати таку заяву або повідомлення. Відмова у прийняття та реєстрації заяви або повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст. 214 КПК).

Пунктом 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, визначено, що до Реєстру вносяться відомості зокрема про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу II того ж Положення про ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Також згідно із пунктом 14 глави 2 розділу II Положення про ЄРДР, при внесенні до Реєстру відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (фабули), в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 в справі №556/450/18, "підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР".

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім того, відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17, - під час розгляду скарг на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчим суддям необхідно враховувати, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР відомостей на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин щодо ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних даних навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК. Таким чином, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Слідчим судею встановлено, що 26.03.2024 ОСОБА_3 звернулась до ВП№ 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення злочину, яку було прийнято та зареєстровано під № 283-Ф від 26.03.2024, про що свідчить розпис уповноваженої особи ВП № 2 на титульному аркуші заяви.

В пошення ст.214 КПК України уповноваженою особою ВП№ 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області вказана заява залишається не розглянутою.

Так ч.7 ст.214 КПК України передбачено, що якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Вважаю, що уповноважений працівник ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області повинен був внести відомості про кримінальні правопорушення за заявою від 26.03.2024до Єдиного реєстру досудових розслідувань для проведення відповідного розслідування наведених заявниками обставин, у випадку відсутності складу злочину - закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 284 КПК України, оскільки іншим чином, перевірити викладену в заяві інформацію про злочин не є можливим, а у випадку якщо б було встановлено, внесення таких відомостей з порушенням дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування

Оскільки на момент розгляду скарги у слідчого судді, відсутні відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 26.03.2024, слідчий суддя вважає, що в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою.

Відповідно до положень частин 1 і 2 статті 55 Кримінального процесуального кодексу України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом із тим частиною 5 статті 55 Кримінального процесуального кодексу встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до статті 55 Кримінального процесуального кодексу є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Крім того, відповідно до ст. ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: заявляти відводи та клопотання; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому КПК України, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених КПК України, тощо.

Одночасно суд роз`яснює скаржнику, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, в цій частині скарга задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, щодо невенесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою про вчинене кримінальне правопорушення, - задовільнити частково.

Зобов`язати відповідальних посадових осіб ВП№2 ОРУП №1 ГУНП Одеської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, які містяться в заяві ОСОБА_3 від 26.03.2024.

В іншій частині скарги, - відмовити з підстав зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4