Справа № 367/6658/24
Провадження по справі № 1-кп/367/861/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001320 від 06.05.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо скоєння ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та підписана сторонами угода про визнання винуватості від 02.07.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї) не можуть перебувати у власності громадян.

Відповідно до п. 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «До предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - ІІ класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I- II групи патогенності і токсинами.».

Згідно із положеннями Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N? 622 від 21.08.1998, а саме п. 1.1. «Ця Інструкція визначає умови та порядок видачі, продовження строку дії, анулювання дозволів на відкриття (функціонування) об`єктів дозвільної системи, придбання, перевезення, зберігання, носіння зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дія дозвільної системи (далі - предмети і матеріали), їх облік та використання».

Згідно п. 1.5. вазаної Інструкції «Для отримання в органах (підрозділах) поліції визначених цією Інструкцією дозволів особисто або через представника фізична особа подає заяву (додаток 1) (далі - заява), уповноважена особа (представник) підприємства, установи, організації, фізична особа - підприємець подає клопотання (додаток 2) (далі - клопотання) в паперовій чи електронній формі».

Однак, ОСОБА_5 , в порушення вимог постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, пов`язане з незаконним поводженням з бойовими припасами та вибуховими речовинами, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами та вибуховими пристроями, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, при невстановлених досудовим розслідуванням часу та місця, без передбаченого законом дозволу, всупереч передбаченому законом порядку, а саме вимог постанови Верховної Ради України № 2471-ХІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 для власного використання незаконно придбав вибухові пристрої: чотири промислово виготовлені уніфіковані запали УЗРГМ, шістнадцять штук артилерійських снарядів калібру 30 мм з ідентичними маркуваннями 206-17 784-к, які є промислово-виготовленими 30-мм пострілами з бронебійно-трасуючим снарядом, дві промислово-виготовлені протитанкові гранати (РПГ) AT-4 (M136), одну промислово - виготовлену реактивну штурмову гранату РШГ-1, чотири ручні осколкові оборонні гранати Ф-1, та вибухові речовини: чотири промислово виготовлені корпуси ручних осколкових оборонних гранат Ф-1, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, які останній зберігав в гаражному приміщенні.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне носіння, зберігання та, придбання вибухових пристроїв, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

02.07.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 263 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому

ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п.1) ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватими, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст. ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за вимогами п.1) ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, скарг та повідомлень від сусідів не надходило, згідно бази ІПНП неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро каявся, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що виправлення

ОСОБА_5 можливе без відбування покарання та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо протягом випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта в даному провадженні суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.07.2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази по справі: чотири промислово виготовлені уніфіковані запали УЗРГ, шістнадцять штук артилерійських снарядів калібру 30 мм з ідентичними маркуваннями 206-17 784-к, які є промислово-виготовленими 30-мм пострілами з бронебійно-трасуючим снарядом, дві промислово-виготовлені протитанкові гранати (РПГ) АТ-4 (M136), одну промислово - виготовлену реактивну штурмову гранату РШГ-1, чотири ручні осколкові оборонні гранати Ф-1, та вибухові речовини: чотири промислово виготовлені корпуси ручних осколкових оборонних гранат Ф-1, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини передати до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , з метою їх подальшого використання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 18134,40 грн. (вісімнадцять тисяч сто тридцять чотири гривень 40 коп.)

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженому з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1