Провадження №1-кп/748/53/24
Єдиний Унікальний № 748/3369/23
У Х В А Л А

20 вересня 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Чернігівський районний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові судове засідання по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівським районним судом проводиться судовий розгляд кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 05 травня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 11 березня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук.

У судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, якє є тяжким, ніде не працює, ухиляється від явки до суду, що зумовило зупинення судового провадження та оголошення обвинуваченого у розшук, існує ризик обвинуваченому надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки за місцем реєстрації та проживання останній не проживає, офіційно ніде не працює та не має постійного джерела прибутку. Вважає, що інші менш тяжкі запобіжні заходи не забезпечать виконання цих ризиків.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2024 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 для участі у розгляді кримінального провадження та вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

20 вересня 2024 року ОСОБА_4 затримано та доставлено до суду для розгляду клопотання.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого та захисника обвинуваченого, які вважали, що не має підстав для задоволення клопотання, обвинувачений не має наміру в подальшому переховуватись від суду, у судові засідання перестав з`являтись під страхом суворості покарання за скоєне, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що за вказаних обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення, враховуючи його вік, стан здоров`я, ту обставину, що він тривалий час переховувася від суду, є можливості обвинуваченого переховатися від суду, існує реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд дійшов до висновку про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином суд враховує вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатись на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає п. 3 ст. 5 Конвенції. У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами п. 3 ст. 5 Конвенції.

Тобто, вирішення питання про визначення розміру застави або відмову у визначенні застави належить до дискреційних повноважень суду та в будь-якому випадку має знайти своє відображення в судовому рішенні.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Вренчев проти Сербії»).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_4 можливо визначити розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, обираючи запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, те, що він не працює, суд вважає за можливе визначити йому заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.178, 183, 197, 331, 371-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят діб до 19 листопада 2024 року, але не більше дня завершення судового провадження.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду за викликом, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати суду на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19 листопада 2024 року та не більше дня завершення судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Чернігівського районного суду Чернігівської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Чернігівського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській особі.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Чернігівський районний суд Чернігівської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачуваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Розгляд кримінального провадження відкласти на 07 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. у зв`язку з викликом свідка у судове засідання.

Копію ухвали вручити прокурору та для відому та виконання направити начальнику ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала, в частині продовження запобіжних заходів, може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів, в іншій частині окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1