Справа № 453/1413/24
№ провадження 1-кс/453/321/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду клопотання прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , жителю с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області із забороною вчинення будь-яких дій повязаних з їх відчуженням, розпорядженням та/або користуванням з метою збереження як речових доказів в кримінальному провадженні № 0000215 від 20 серпня 2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що 19 серпня 2024 року о 21 годині 30 години водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись на неосвітленій ділянці дороги, по вул. Устияновича в смт. Славське у напрямку вул. Т. Шевченка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, який переходив дорогу (у невстановленому місці) справа на ліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 госпіталізовано в Стрийську ЦРЛ.

Вищевикладені відомості 20 серпня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000215 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення огляду місця події 19 серпня 2024 року вилучено автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 .

Автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 20 серпня 2024 року визнано речовим доказом, оскільки на ньому є наявні сліди злочину та сам по собі транспортний засіб є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих дій та судових експертиз, а тому вказують, що необхідно забезпечити зберігання речового доказу шляхом накладання на нього арешту.

Без надання експертам автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , останні будуть позбавлені можливості встановити його технічний стан, а також механізм виникнення пригоди, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП.

Прокурор Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 одночасно з поданим клопотанням просить проводити розгляд даного клопотання без її участі та власника транспортного засобу, клопотання підтримує в повному обсязі.

В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутності прокурора та власника майна, тож розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінальне провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеними ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.

Клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання клопотання прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , жителю с. Лисовичі Стрийського району Львівської області із забороною вчинення будь-яких дій повязаних з їх відчуженням, розпорядженням та/або користуванням з метою збереження як речових доказів в кримінальному провадженні № 0000215 від 20 серпня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1