Справа №585/3351/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1489/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_3 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2024,

установив:

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2024 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

На вказану ухвалу представником потерпілих ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати це судове рішення та постановити нову ухвалу про скасування арешту майна (автомобіля).

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Положеннями ст. 398 і 399 КПК регламентовано дії судді-доповідача в процесі вирішення питання про прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції та визначено підстави для постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження.

Зокрема, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (ч. 4 ст. 399 КПК), а згідно ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Роменським міськрайонним судом Сумської області під час підготовчого судового засідання 23.10.2024 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК постановлено ухвалу про призначення судового розгляду. Також у підготовчому судовому засіданні було відмовлено в задоволенні клопотання потерпілої сторони про скасування арешту із автомобіля.

Враховуючи викладене, представником потерпілих подано апеляційну скаргу на ухвалу щодо якої КПК не передбачено процесуальної можливості оскарження в апеляційному порядку.

Ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2024 не перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження, а заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Таким чином, оскільки вказана ухвала постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, і щодо такого рішення суду КПК не передбачено окремої процесуальної можливості оскарження в апеляційному порядку, тому на підставі ч. 4 ст. 399 КПК вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. 392, 399 КПК України, -

постановив:

Відмовити представнику потерпілих ОСОБА_7 у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2024.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців безпосередньо до Верховного Суду.

СуддяОСОБА_2