Дата документу 10.09.2024
Справа № 334/7275/24
Провадження № 1-кс/334/2294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001816, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на ноутбук «Acer N161 С1» в корпусі чорного кольору та мультиварку «Elenberg МС 5013В» в корпусі чорного кольору, які були добровільно видані ОСОБА_5 . 05.09.2024.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. Подала заяву, в якій просила розглянути клопотання за його відсутності, проти клопотання не заперечувала.

Неприбуття учасників провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що передбачено частиною першою статті 172 КПК України.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001816, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа у період часу з 05.08.2024 до 01.09.2024, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись вільним доступом до квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи ключі від вхідних дверей, проникла до зазначеної квартири, звідки таємно викрала ноутбук «Acer» та мультиварку Elenberg, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 6100 гривень.

В якості потерпілого допитана ОСОБА_6 , яка пояснила, що в період часу з 05.08.2024 вона поросила свою знайому ОСОБА_5 , з якою познайомилася у дворі буд. АДРЕСА_2 , приглянути за її квартирою та приходити годувати кота. Для цього вона залишила один екземпляр ключів від вхідних дверей ОСОБА_7 . Перебуваючи на Західній Україні, до неї зателефонувала ОСОБА_5 та попередила, що взяла з її квартири мультиварку. Під час телефонної розмови ОСОБА_5 повідомила, що в неї зламалася газова плита і що вона бере мультиварку для готування їжі. 27.08.2024, повернувшись до місця мешкання, вона виявила відсутність мультиварки, про що ж одразу повідомила ОСОБА_5 . Остання на той час сказала, що з мультиваркою все добре, вона нею користується. Коли вона повернулась ключі від вхідних дверей у ОСОБА_7 не забирала. З 29.08.2024 до 02.09.2024 вона знову поїхала з дому по справах. 01.09.2024, зателефонувавши до ОСОБА_7 , вона повідомила, що 02.09.2024 повертається додому, на що їй одразу відповіла ОСОБА_5 , що її ноутбук знаходиться в неї. Пояснила, що даний ноутбук їй дозволила взяти у тимчасове використання старша донька ОСОБА_8 , на ім`я - ОСОБА_9 . Приїхавши до квартири о 19.00 годині 02.09.2024, вона відкрила своїм ключем двері квартири та зайшовши до середини нічого спочатку не виявила. 03.09.2024 вона виявила відсутність мультиварки та ноутбука, які повинна була вже давно принести ОСОБА_7 , оскільки брала це майно у тимчасове використання. Вона зателефонувала до ОСОБА_7 та повідомила, щоб та після обіду цього ж дня принесла майно, яке раніше брала в неї вдома, на що отримала відповідь: «Добре, повернусь від бабусі і поверну речі». Того ж дня після обіду ОСОБА_7 так і не з`явилася з вищевказаним майном.

05.09.2024 ОСОБА_5 добровільно видала ноутбук «Acer» в корпусі чорного кольору та мультиварку «Elenberg» чорного кольору, які вона викрала у сусідки ОСОБА_6 та користувалась ними в особистих цілях, про що написала відповідну заяву..

05.09.2024 ноутбук «Acer» в корпусі чорного кольору та мультиварка «Elenberg» чорного кольору були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів.

На стадії досудового розслідування у слідчого виникла необхідність в арешті вищевказаних речей, які необхідні для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Положеннями частини другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

В частині третій статті 168 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Крім цього відповідно до частин першої та другої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя встановив, що до матеріалів клопотання не доданий відповідний протокол про тимчасове вилучення майна (у даному випадку протокол огляду), що не дає підстав для висновку про те, що під час тимчасового вилучення майна слідчим дотримана належна процедура його вилучення. При цьому заява ОСОБА_5 про добровільну видачу майна не спростовує обов`язку слідчого скласти протокол його огляду.

За відсутності протоколу тимчасового вилучення майна відсутні підстави для висновку про необхідність арешту такого майна.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись статтями 132, 167, 168, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні клопотання відмовити.

Копію ухвали надіслати слідчому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1