Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/163/24
провадження № 1-кп/624/48/24
ВИРОК

іменем України

селище Кегичівка 22 липня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю т.в.о. секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000013, стосовно якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Кегичівка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, студент ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, інвалідом не являється, перебуває на військовому обліку призовників, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2024 року близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував на зупиночній платформі залізничної станції «Кегичівка», де в цей час знаходився ОСОБА_7 . ОСОБА_4 на ґрунті виниклих неприязних відносин, що склалися на ґрунті ревнощів, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, взяв до рук предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж, який він заздалегідь приніс та поклав його на зупиночній платформі. Тримаючи в руках предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що погрожує вбивством та що ця погроза здатна викликати в ОСОБА_7 побоювання за своє життя та здоров`я і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 почав розмахувати предметом схожим на ніж біля обличчя ОСОБА_7 , після чого підставив предмет схожий на ніж до шиї потерпілого, викрикнув «Я відріжу тобі голову!» та провів зазначеним предметом по волосяному покрову голови ОСОБА_7 .

Такі дії з боку ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_7 об`єктивно були сприйняті як небезпека для його життя і здоров`я, так як були реальні підстави побоюватися погрози вбивством, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював те, що ОСОБА_4 в той момент поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, змушував його давати клятву, про те, що він не буде спілкуватися з ОСОБА_8 , та всі свої погрози примусив ОСОБА_9 знімати на відео, що явно свідчило про загрозу для його життя та здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - (проступок) передбачений ч. 1 ст. 129 КК України - погроза вбивством.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, підтвердив обставини справи, у вчиненому щиро розкаявся, дійсно вчинив правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, запевнив про недопущення подібного у майбутньому, зробив для себе висновки, просив пробачення у потерпілого, але він його не пробачив.

Потерпілий у судовому засіданні також підтвердив обставини справи, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, проте не пробачив його, бо у них постійно виникають конфлікти.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням документів про дані щодо особи обвинуваченого. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені документи кримінального провадження: копія паспорта обвинуваченого, з підтвердження його анкетних даних, довідки про те, що ОСОБА_4 на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ не перебуває, не перебуває і на обліку в Красноградськомй РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, перебуває на військовому обліку призовників з 07 лютого 2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 , вимога про відсутність судимостей у обвинуваченого, посередня довідка характеристика.

У судовому засіданні також досліджена досудова доповідь, складена відносно обвинуваченого. Так орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення - проступку.

Встановлено, що 04 лютого 2024 року близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував на зупиночній платформі залізничної станції «Кегичівка», де в цей час знаходився ОСОБА_7 . ОСОБА_4 на ґрунті виниклих неприязних відносин, що склалися на ґрунті ревнощів, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, взяв до рук предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж, який він заздалегідь приніс та поклав його на зупиночній платформі. Тримаючи в руках предмет за зовнішніми ознаками схожий на ніж ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що погрожує вбивством та що ця погроза здатна викликати в ОСОБА_7 побоювання за своє життя та здоров`я і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 почав розмахувати предметом схожим на ніж біля обличчя ОСОБА_7 , після чого підставив предмет схожий на ніж до шиї потерпілого, викрикнув «Я відріжу тобі голову!» та провів зазначеним предметом по волосяному покрову голови ОСОБА_7 .

Такі дії з боку ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_7 об`єктивно були сприйняті як небезпека для його життя і здоров`я, так як були реальні підстави побоюватися погрози вбивством, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював те, що ОСОБА_4 в той момент поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, змушував його давати клятву, про те, що він не буде спілкуватися з ОСОБА_8 , та всі свої погрози примусив ОСОБА_9 знімати на відео, що явно свідчило про загрозу для його життя та здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - (проступок) передбачений ч. 1 ст. 129 КК України - погроза вбивством.

Він є винним у вчиненні кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». «Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, в тому числі і потерпілих.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до п.п.1,3 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що його обтяжують покарання, згідно з п.13 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Згідно ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, який розкаюється, обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують обставин, позицію потерпілого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 міру покарання у межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України, у виді пробаційного нагляду з урахуванням вимог ст. 101 КК України та покладанням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Суд вважає за необхідне призначити покарання запропоноване прокурором, оскільки, крім того усі учасники судового розгляду з цим погодились.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Суд визнає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 26, 100, 124, 368,369 - 371,373 - 374,376,392,393,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік пробаційного нагляду.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.2 та п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1