ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1400/24 Справа № 210/4054/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 152 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, раніше судимого, востаннє: 25.06.2009 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 12 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна (із застосуванням положень ст.71 КК України),

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_10 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 05 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 липня 2024 року близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , користуючись безпорадним станом раніше знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликаним його малолітнім віком, із застосуванням фізичного насильства, яке полягало у подоланні очікуваного фізичного опору з боку ОСОБА_11 , пов`язаного з його небажанням вступати у статевий акт, всупереч його волі, без його добровільної згоди, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є малолітньою особою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з анальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_11 з використанням своїх геніталій, а також вступав з ним в сурогатну форму статевих зносин, імітуючи природний статевий акт, шляхом проникнення пальцем своєї руки до анального отвору малолітнього ОСОБА_11 (фінгерінг), чим задовольнив свою статеву пристрасть.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що виразилось у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета (зґвалтування), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, на переконання слідчого судді, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи характер, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що визначення можливості внесення застави в даному випадку не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчий суддя формально підійшов до оцінки ризиків, перерахованих у клопотанні слідчого, не звернув увагу на відсутність конкретних доказів дійсного існування даних ризиків.

Так, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_8 є особою похилого віку, має поганий стан здоров`я, працює в дитячому садочку, протягом дев`яти років не вчиняв кримінальних правопорушень та не перебував у розшуку. Наголошують, що ОСОБА_8 не міг скоїти дії сексуального характеру щодо потерпілого ОСОБА_11 з огляду на те, що він має порушення статевої функції і страждає на імпотенцію.

Слідчим суддею не взято до уваги того факту, що потерпілий ОСОБА_11 прийшов сам додому до ОСОБА_8 та намагався викрасти колонку, але ОСОБА_8 йому завадив і тому, ОСОБА_11 обмовив його. Додатково зауважує, що мати ОСОБА_8 склала заповіт на свій будинок на ім`я матері потерпілого ОСОБА_11 , однак ОСОБА_8 із таким рішенням матері не згоден, із будинку не виселяється, оскільки йому не буде де проживати.

Звертає увагу на те, що у межах даного кримінального провадження призначено експертизу щодо потерпілого ОСОБА_11 для встановлення істини у справі.

Ризики, які слідчий суддя вважав доведеними стороною обвинувачення, захисник вважає надуманими та недоведеними. Так, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, є працевлаштованим, має постійне місце проживання, він не вчиняв кримінальні правопорушення протягом останніх дев`яти років, що свідчить про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення. Крім того, мати потерпілого та сам потерпілий ОСОБА_11 є особами ромської національності, у зв`язку з чим ОСОБА_8 їх сторониться, ніколи не підтримував та не підтримує з ними жодних стосунків, фактично останній уникає спілкування з ними, а тим паче, не зможе та не буде здійснювати вплив на потерпілого ОСОБА_11 ..

Ухвалою слідчого судді жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи поданої апеляційної скарги сторони захисту у повному обсязі та просили їх задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від десяти до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте, як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. У разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілий у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки, незважаючи на доводи апеляційної скарги про працевлаштування ОСОБА_8 , матеріали справи таких відомостей не містять, тобто останній не має постійного джерела доходу.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою. А саме, його було засуджено:

- 01 лютого 1974 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.81, ч.2 ст.141, 42 КК УРСР до покарання у вигляді позбавлення волі строком на строком на 4 роки із конфіскацією майна, звільнився умовно-достроково 15.04.1975 року з Дубнівської ВТК Ровенської області, невідбутий строк: 2 роки 6 місяців;

- 18 листопада 1975 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.18 КК УРСР до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, звільнився умовно-достроково 10.10.1978 року із Дніпровської ВК №89, невідбутий строк: 1 рік, 9 місяців, 9 днів;

- 10 лютого 1987 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.17, ч.1 ст.117, ч.2 ст.117, ч.2 ст.118, ч.2 ст.141, ч.1 ст.142, 42 КК УРСР до покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років із конфіскацією майна, звільнився 27.11.1996 року із Раківецької ВК Хмельницької області №78 по відбуттю строку покарання;

- 21 липня 1997 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.17, ч.2 ст.117 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років;

02 квітня 1999 року Дніпропетровським обласним судом за ч.3 ст.142, ч.4 ст.117, 93 п. «ж», 42, 26 п.2, 14 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років із конфіскацією майна, звільнився умовно-достроково 18.09.2008 року із Кіровської ВК Донецької області №33, невідбутий строк: 3 роки 7 місяців 8 днів;

- 25 червня 2009 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на дванадцять років 6 місяців, із застосуванням положень ст.71 КК України.

Дана обставина свідчить про його усталену протиправну поведінку і схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що також обґрунтовує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який, за словами сторони захисту, має певні соціальні зв`язки та місце реєстрації, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 4 ст. 183 КПК та не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши відомості про особу підозрюваного та тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 05 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4