Провадження № 1-кп/369/2089/24
В И Р О К

іменем України

26.08.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000073 від 18 липня 2024 року та № 0000846 від 01 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює неофіційно в ТОВ «Нова пошта» вантажником, неодружений, інвалідності не має, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Також Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента № 271/2024 від 16.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Незважаючи на дію в Україні воєнного стану, ОСОБА_4 , усвідомлюючи вищевказані обставини, 17 липня 2024 року близько 17:30 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в під`їзді будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на 1-му поверсі побачив велосипед марки «Stern Motion 4.0 27,5» чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 , та в нього виник злочинний умисел направлений на його таємне викрадення, реалізуючи який, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, взявши вказаний велосипед та утримуючи його при собі, вийшов з під`їзду вищезазначеного будинку та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 5 000 гривень, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 29 липня 2024 о 12:03 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де побачив велосипед який знаходився на поверсі між квартирами в цей момент в нього виник умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, з метою повторного незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в державі Україна діє воєнний стан, перебуваючи на 1-му поверсі, в приміщенні під`їзду, за вище вказаною адресою, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав велосипед марки «Трінкс» ISO9001: НОМЕР_1 чорного кольору з помаранчевими вставками, бувший у використанні, вартістю 4880 грн, без урахування ПДВ, який стояв поряд із поштовими скриньками. Після чого з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4880 грн, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , 29 липня 2024 року близько 20:00 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у під`їзді будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на 1-му поверсі побачив велосипед марки «Cross Evolution 29» чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 та e нього виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 повторно таємно викрав вказаний велосипед та утримуючи його при собі, вийшов з під`їзду вищезазначеного будинку, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6 000 грн, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У ході судового розгляду, прокурор змінив обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 29 липня 2024 року о 12:03 год., збільшивши обсяг обвинувачення, вказавши що кримінальне правопорушення за цим епізодом вчинено повторно та містить кваліфікуючу ознаку повторності за ч. 4 ст. 185 КК України і відповідно потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено право підтримувати раніше пред`явлене обвинувачення та обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях за усіма епізодами визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальних актах обставин дійсно вчинив ці кримінальні правопорушення. У вчиненому розкаявся, запевнював суд, що подібного більше не вчинятиме.

Прокурор у судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням тривалістю 3 роки та вирішити питання про долю речових доказів.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. При цьому, надіслали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, стосовно міри покарання поклалися на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяви потерпілих про розгляд справи за їх відсутності, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану (епізод від 17 липня 2024 року), таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану (епізод від 29 липня 2024 року о 12:03 год), таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану (епізод від 29 липня 2024 року о 20:00 год.), доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за кожним із епізодів за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується негативно, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, має середню спеціальну освіту, працює неофіційно в ТОВ «Нова пошта» вантажником, неодружений, групи інвалідності не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення кримінальних правопорушень вперше.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілих, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , їх характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , обраний під час досудового розслідування, скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , обраний під час досудового розслідування, скасувати.

Речові докази:

- велосипед марки «Cross Evolution 29», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у розпорядженні останнього.

- велосипед марки «Трінкс» ISO9001: НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у розпорядженні останнього.

- 2 оптичних диска з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбардного відділення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на яких зображено події від 19 липня 2024 року та 30 липня 2024 року, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

- DVD-R диск марки «НР», срібного кольору, з відеозаписом з камер відеоспостереження ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 від 29.07.2024 року, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

- DVD-R диск марки «НР», срібного кольору, з відеозаписом з камер відеоспостереження ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 від 29.07.2024 року, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1