Справа №705/356/20
1-кп/705/230/24 УХВАЛА
13 листопада 2024 року м.Умань
Колегія суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 21.11.2024, прокурор ОСОБА_5 06.11.2024 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість завершення розгляду справи до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про запобіжний захід.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити з підстав, що в ньому наведені.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, про які зазначав прокурор, звертаючи також увагу на тривалість перебування справи у провадженні суду. Вважав, що цілодобовий домашній арешт за місцем проживання матері обвинуваченого забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_8 у вирішенні даного клопотання поклався на думку.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить такого висновку.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2024 продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 листопада 2024 року.
Кримінальне провадження, в якому ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення, перебуває на стадії судового розгляду. До закінчення дії відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судовий розгляд не буде завершено з незалежних від суду причин. Наразі ще не допитаний свідок ОСОБА_10 , обвинувачені, не досліджені у повному обсязі письмові та речові докази. При цьому на тривалість перебування справи у провадженні суду впливає у тому числі неодноразова неявка у судові засідання обвинуваченої ОСОБА_9 , стосовно якої судом ухвалювалися рішення про примусовий привід, які не завжди могли бути виконані у зв`язку з хворобою останньої. Судове засідання 13.11.2024 також не може бути проведене, оскільки не з`явилася обвинувачена ОСОБА_9 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , який подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, у тому числі довічного позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
У контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Враховуючи наведене, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , колегія суддів бере до уваги конкретні обставини кримінального провадження; тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічний злочин, судимості не зняті та не погашені, при цьому матеріали провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_6 раніше працював та мав офіційні джерела доходу, а також про те, що на його утриманні перебувають будь-які особи.
Будь-яких даних про наявні обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, матеріали кримінального провадження не містять і не здобуті судом під час розгляду клопотання. Також стороною захисту належними доказами не обґрунтована можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, з урахуванням місця реєстрації обвинуваченого ОСОБА_6 та необхідності забезпечення умов для його проживання, харчування тощо.
З огляду на викладене, колегія вважає, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що слугували підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, а також ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Водночас ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків на даний час колегія не вбачає, оскільки, як повідомила прокурор ОСОБА_11 у попередньому засіданні, свідок ОСОБА_10 , який ще не допитаний та на допиті якого наполягає сторона обвинувачення, наразі перебуває за кордоном.
При цьому враховується, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відтак, беручи до уваги характер і тяжкість передбачуваного злочину, покарання, яке може бути призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є виправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить задовольнити.
Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів
Клопотання задовольнити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 11 січня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику - до відома та направити начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3