Провадження №1-в/359/641/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ, клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року, із змінами згідно ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці,

про приведення вироку у відповідність до законодавства України, звільнення від відбуття покарання і пом`якшення останнього у випадках передбачених ч. 2 ст. 74 КК України,

в с т а н о в и в :

19.11.2024 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому просив виключити із вироку від 04.03.2024 року Миронівського районного суду Київської області, ухвали від 03.04.2024 року Миронівського районного суду Київської області про роз`яснення судового рішення та ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року посилання на вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що згідно вироку Миронівського районного суду Київської області від 04.03.20224 року, із змінами згідно ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року ОСОБА_5 04.04.2023 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану на загальну суму 2194 грн. 50 коп. 09.08.2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2024 рік становить 3028 грн. 00 коп. Діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останнього засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що станом на 2023 рік становило 2 684 грн. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1Х не є кримінально-караним на цей час, а тому є необхідність виключити із вироку Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

У судовому засіданні представник колонії не заперечував щодо задоволення клопотання .

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засідання проти задоволення клопотання не заперечувала, зазначивши, що є підстави для його задоволення.

Заслухавши думку прокурора, позицію органу пробації та засудженого, дослідивши особову справу засудженого, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.03.20224 року, із змінами згідно ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці.

Окрім того, ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 03 квітня 2024 року роз`яснено вирок Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року в частині початку строку покарання та вирішено початком строку покарання по виконанню вироку вважати день затримання ОСОБА_5 , а саме 14 листопада 2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Як вбачається із вироку суду від 04.03.2024 року ОСОБА_5 засуджено в тому числі по епізоду таємного викрадення (крадіжки) 04.04.2023 року чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 2194 гривні 50 копійок.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2684 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2023 році становила 1 342 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2023 році становив 1 342 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2023 року складали 2 684 грн.

Таким чином, діяння передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останнього засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що станом на 2023 рік становило 2 684 грн.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день чинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1Х не є кримінально-караним на цей час, є необхідність виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року, посилання на засудження ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. У цьому зв`язку клопотання адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. п.13 ч. 1 ст. 537 та ч. 1 ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року, із змінами згідно ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці, від відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року, посилання на засудження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року, із змінами згідно ухвали Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання 14.11.2023 року.

В разі, якщо термін покарання вважається відбутим, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст.74 КК України з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (119)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 21.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1