Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/16809/21

Провадження № 11-кп/4815/528/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_7

перекладача - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000857 від 28.03.2021 рокущодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і громадянина Азербайджану, без постійного місця проживання на території України, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1,2 ст. 200, ч.1 ст.361 КК України, і призначено покарання: за ч.2 ст.186 КК України - чотири роки позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - два роки позбавлення волі; за ч.1 ст.200 КК України - штраф у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн; за ч.2 ст.200 КК України - штраф у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн; за ч.1 ст.361 КК України - штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного судом, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2018 року, і остаточне покарання призначено - чотири роки шість місяців позбавлення волі, строк відбуття якого рахується з 18 серпня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 42000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь держави - 7657,33 грн. процесуальних витрат та вирішено питання щодо речових доказів.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 28 березня 2021 року близько 01.00 год, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_10 мобільний телефон марки "Realmi C11 моделі "RMX2185" вартістю 2433,33 грн. із силіконовим чохлом до нього, вартістю 71,67 грн, однак, будучи поміченим ОСОБА_10 , свої злочинні дії не припинив, застосував до нього фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, і з викраденим зник.

03 квітня 2021 року біля 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись поруч будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, застосував фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , яке виразилося в нанесенні останньому ударів в обличчя та по тулубу, після чого відкрито заволодів майном ОСОБА_9 - чоловічою сумкою з грошовими коштами в сумі 42000 грн.

16 квітня 2021 року ОСОБА_6 близько 18 год, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 , належного його знайомій ОСОБА_11 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів відкрито викрав грошові кошти ОСОБА_11 в сумі 15000 грн.

07 листопада 2021 год. о 01 год.38 хв. ОСОБА_6 , маючи у володінні знайдений напередодні мобільний телефон Samsung S10e з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , який є фінансовим номером у системі Інтернет-Банк «Приват-24», діючи умисно, з метою незаконного втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника отримав доступ до персональних даних ОСОБА_12 , наявних в АТ КБ «ПриватБанк», і без дозволу ОСОБА_13 цього ж дня о 06 год. 43 хв. здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до підробки інформації, шляхом подачі електронної заявки на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» від імені та із зазначенням всіх даних останнього, отримавши кредитні кошти від даного товариства на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , імітованої на ім`я ОСОБА_12 , в сумі 2288 грн.

07 листопада 2021 року о 08 год. 26 хв. ОСОБА_6 повторно здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до підробки інформації, шляхом подачі електронної заявки на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування ТОВ «Смартівей Юкрейн» від імені та із зазначенням всіх даних ОСОБА_12 , та отримав кредитні кошти від ТОВ «Смартівей Юкрейн» на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , імітованої на ім`я ОСОБА_12 , в сумі 100 грн.

ОСОБА_6 в період часу з 01 год. 12 хв. по 15 год. 23 хв, перебуваючи в м. Рівне, повторно, використовуючи картковий рахунок АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_12 , несанкціонований доступ до якого отримав раніше, здійснив оплату товару шляхом проведення семи транзакцій, о 01 год. 12 хв. - інтернет оплата розваг на суму 1000 грн; о 05 год. 44 хв. - інтернет оплата розваг на суму 52,58 грн; о 05 год. 46 хв. - інтернет оплата розваг на суму 295 грн; о 08 год. 35 хв. - оплата продуктів в магазині «Спіріт» за адресою: вул. Степана Бандери 26 на суму 160,65 грн; о 09 год. 00 хв. - оплата продуктів в магазині «Сільпо» за адресою: вул. Короленка 1 на суму 2000 грн; о 09 год. 05 хв. - оплата продуктів в магазині «М`ята» за адресою: вул. 16-го Липня 28 на суму 207,90 грн; о 15 год. 23 хв. - оплата в аптеці «Аптека оптових цін» за адресою: вул. Соборна 192Д на суму 18,40 грн, таємно викравши з банківського рахунку потерпілого грошові кошти на загальну суму 3734,53 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , покликаючись на незаконність вироку, зазначає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, на його думку, не доведена, а вирок побудовано на припущеннях та показаннях потерпілих і свідків, які, згідно тверджень обвинуваченого, його оговорюють. Просить взяти до уваги показання ОСОБА_6 , згідно яких він не вчиняв крадіжки телефонів у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а придбав їх на продуктовому ринку м. Рівне, коштами ОСОБА_9 не заволодівав, потерпілі умисно його оговорюють, а впізнання проводилося не безпосередньо, а за фотографіями, що залишено поза увагою суду й призвело до неповноти та однобічності судового розгляду.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 , які просять задовольнити апеляційну скаргу, доводи прокурора, яка вважає вирок законним та обґрунтованим і просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, як зобов`язаний перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Положення ч. 1 ст. 404 КПК України ґрунтуються на принципі римського права tantum devolutum quatum appellatum («скільки скарги - стільки рішення»). Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги, однак, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 404 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, апеляційний суд досліджує докази, які не досліджувались судом першої інстанції, за двох умов: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) про дослідження цих доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або такі докази стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Відсутність клопотання про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та передумов для здійснення судом свого права дослідити нові докази за наявності умов, встановлених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджується сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, побудованих на сумнівних, з його погляду, доказах, спростовуються зібраними у справі доказами, як і твердження обвинуваченого про те, що не викрадав грошових коштів у ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а у ОСОБА_10 і ОСОБА_12 - мобільних телефонів, котрі його оговорюють, не є переконливими.

В ході судового розгляду судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив факт перебування 16 квітня 2021 року близько 18.00 год. в салоні автомобіля марки «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , з якою він раніше перебував у стосунках, та факт перебування 03 квітня 2021 року поряд з ОСОБА_9 , якому допомагав піднятися, оскільки останній був у стані алкогольного сп`яніння, однак ніяких коштів у цих потерпілих не викрадав і інших протиправних діянь не вчиняв.

Між тим, як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_11 , яка добре знала ОСОБА_14 , оскільки провадила, як і обвинувачений, торгівлю на ринку Рівного, 16 квітня 2021 року близько 18 год. вона автомобілем марки «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 поверталася додому і на світлофорі вул. Відінської в м. Рівне до неї підсів у машину ОСОБА_6 , яким даний факт не оспорюється.

Свідок, яка провадить підприємницьку діяльність), ствердила, що на передньому сидінні автомобіля стояла шкатулочка з виручкою від продажу в сумі 15000 грн, які зникли після того, як ОСОБА_6 попросив зупинити автомобіль і швидко вибіг з нього. Зазначила, що раніше стосунки між ними були нормальні, але коли ОСОБА_6 перестав працювати на ринку, то постійно, шляхом погроз, вимагав у неї кошти, у зв`язку з чим вона зверталася із заявами в поліцію.

За показаннями потерпілого ОСОБА_9 , 03 квітня 2021 року у нічну пору, коли він після зустрічі з друзями повертався додому, до нього підійшов ОСОБА_14 , якого він добре розгледів і запам`ятав, оскільки на місці події було вуличне освітлення. Пройшовши вперед декілька метрів, відчув різкий удар по голові, від якого впав, відчуваючи, як ОСОБА_14 стягує з нього чорну наплічну сумку. В ході події ОСОБА_6 повторно наніс йому удар по плечу кулаком і забрав сумку, в якій знаходилися паспорт його матері, два записники та грошові кошти в сумі 42000 грн.

Зазначені показання потерпілого повністю спростовують твердження обвинуваченого про те, що він ( ОСОБА_14 ), перебуваючи на місці події, лише допомагав піднятися ОСОБА_9 , який не тримав рівновагу, і крадіжки його майна не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що 06.11.2021 року на центральному ринку м. Рівне він зіштовхнувся із чоловіком, котрий перебував у масці, а ввечері виявив зникнення мобільного телефону марки Samsung S10e. На наступний день, відновивши в " ІНФОРМАЦІЯ_2 " свою сім-карту, заблокував дві свої банківські картки "Приватбанк", працівники якого повідомили, що вночі з 06 на 07 листопада 2021 року відбувався рух коштів по його банківській картці, яка прив`язана до "Приват-24", і були здійснені витрати в сумі 2200 грн. Пізніше він дізнався, що на його ім`я оформлено два кредити на суму 3000 грн, яких він не брав, і при подачі заявки на їхнє отримання вказана не його електронна пошта.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_13 узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_15 , який підтвердив факт звернення до нього ОСОБА_6 з проханням зняття грошових коштів у банкоматі без наявності банківської картки, що він і намагався зробити, однак, зняти кошти за мобільним номером телефону, який йому продиктував ОСОБА_6 , не вдалося.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що саме у ОСОБА_6 придбав мобільний телефон марки Samsung S10e, який подарував матері, і в ОСОБА_14 ще на вибір був і телефон марки Ксіомі.

Показання потерпілих щодо обставин вчинених злочинів об`єктивно підтверджується і протоколами огляду місця події від 28.03.2021 року, 03.04.2021 року та 16.04.2021 року.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2021 року, потерпілий ОСОБА_10 чітко впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 28 березня 2021 року близько 01.00 год. на зупинці громадського транспорту, що по АДРЕСА_1 , відштовхнула його та відкрито викрала у нього мобільний телефон. Дану особу він впізнав за неголеністю, волоссям та іншими рисами обличчя.

При проведенні 27.04.2021 року слідчого експерименту з дотриманням норм кримінального - процесуального законодавства потерпілий ОСОБА_10 вказав на місце вчинення злочину та показав, як ОСОБА_6 , під приводом, що йому болить нога, спершись на потерпілого, викрав у нього мобільний телефон з куртки, що узгоджується і з іншими дослідженими письмовими доказами.

Також потерпілий ОСОБА_9 , згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.04.2021 року, вказав на ОСОБА_14 , як на особу, яка 03 квітня 2021 року близько 00.30 год. біля будинку АДРЕСА_2 , нанесла йому тілесні ушкодження, що узгоджується і з іншими дослідженими письмовими доказами, зокрема, і висновком судово-медичної експертизи № 292 від 05.04.2021 року, та відкрито викрала у нього чоловічу сумку з грошима в сумі 42000 грн. Дану особу він впізнав за загальними рисами обличчя, наголосивши, що особа « не нашої національності».

Факт несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації та незаконної підробки документів на переказ, підтверджується, як інформацією «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», так і інформацією ТОВ «Смартівей Юкрейн» та довідкою опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій ( т. 1 а.с. 249-258).

Згідно наданої інформації «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», 07.11.2021 року через інформаційно-телекомунікаційну систему між особою на ім`я ОСОБА_12 та Товариством було укладено Договір позики № 77644866 на суму 2288 грн, які зарахувалися на картковий рахунок НОМЕР_4 , емітентом якої є АТ КБ "Приватбанк", ( IP - адреса невідома, дата та час 07.11.2021 рік 06.43 год.). Проте 06.12.2021 року о 14.35 год. було здійснено вхід з IP - адреси -46.211.170.171.

Надана інформація ТОВ «Смартівей Юкрейн» свідчить, що ОСОБА_12 , анкетні дані якого містилися у викраденому телефоні, 07.11.2021 року о 08.26 хв. уклав кредитний договір № на суму 100 грн, які автоматично перераховані на картку одержувача НОМЕР_4 . Повідомили, що товариство ідентифікує своїх позичальників за допомогою системи BankID Національного банку України, а авторизація для входу до Мобільного додатку Товариства здійснювалась Позичальником з номеру телефону НОМЕР_2 . Вказали, що незалежно від зміни паролю чи інших змін переказ грошових коштів здійснюється тільки на картку Позичальника.

Як встановлено в ході судового розгляду, всі потерпілі, за винятком ОСОБА_11 , раніше з ОСОБА_14 знайомі не були, що не оспорюється і самим обвинуваченим, а, отже, підстав для оговорення ними ОСОБА_6 не вбачається.

Доказів оговорення обвинуваченого зі сторони потерпілих матеріали кримінального провадження не містять, таких доказів не здобуто судом першої інстанції і не надано апеляційному суду.

Не залишилися без оцінки суду і доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до викрадення грошових коштів у потерпілої ОСОБА_11 , на чому наголошувала сторона захисту в судовому засіданні, які судом апеляційної інстанції також не беруться до уваги, оскільки, згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи, на пластиковій коробці, у якій на сидінні автомобіля знаходилися кошти ОСОБА_11 , виявлено сліди безіменного пальця лівої руки обвинуваченого ОСОБА_6 , що підтверджує правдивість показань потерпілої ОСОБА_11 щодо викрадення її коштів ОСОБА_6 за наведених у вироку обставин.

Твердження сторони захисту про суперечливість показів свідків не заслуговують на увагу, оскільки покази свідків не є єдиними доказами в даному кримінальному провадженні, і узгоджуються з іншими письмовими доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи.

Враховуючи, що зазначені вище докази були отримані відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства України, узгоджуються між собою і не суперечать один одному, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги досліджені докази, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими не вбачається, і вірно прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1,2 ст. 200 та ч.1 ст.361 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз"яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за корисливі умисні злочини і скоїв ряд нових злочинів в період іспитового строку, встановленого судом, позицію потерпілих, обставину, що пом`якшує покарання - часткове відшкодування завданої шкоди та обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів і призначив йому покарання в межах закону, яке з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та системності вчинення ОСОБА_6 кримінально - караних діянь не можна вважати надто суворим чи несправедливим.

Зважаючи, що ОСОБА_18 скоєно кримінальні правопорушення в період іспитового строку, визначеного процесуальним рішенням, суд правомірно, відповідно до положень ст. 71 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно якого призначене остаточне покарання має бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком, визначив йому остаточне покарання.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження, в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3