ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3100/24 Справа № 183/8006/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, старшого стрільця 3 мотопіходного відділення 2 мотопіходного взводу 5 мотопіходної роти 2 мотопіходного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також обвинувачений ОСОБА_7 обізнаний про адресу мешкання свідків у даному кримінальному провадженні, які є військовослужбовцями тої самої військової частини, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на останніх.

Крім того судом взято до уваги, що ризики, зазначені прокурором як підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, існують, а інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року скасувати. В задоволенні клопотання прокурора відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ігноруванням практики ЄСПЛ, ґрунтується виключно на припущеннях.

Захисник вважає, що судом першої інстанції не наведено жодних доказів на підставі, яких суд першої інстанції зробив висновок про необхідність тримання під вартою ОСОБА_7 , як того вимагає ст. 177 КПК України, не зазначено мотивів та обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, не враховані обставини у відповідності ст. 178 КПК України.

Вказує, що судом не враховано дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Крім того зазначає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було подане без дотримання строку, передбаченого ст. 199 КПК України, та безпідставно розглянуте за участю захисника за призначенням.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

28 червня 2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

05.07.2023 обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 скеровано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 ОСОБА_7 визнано винним за ч. 5 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді п?яти років позбавлення волі.

Постановою Верховного суду України від 10.07.2024 вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

04 вересня 2024 року прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 діб.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які в сукупності давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховано характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який одружений, має середньо-спеціальну освіту, раніше не судимий, є військовослужбовцем, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 10 років, впливати на свідків кримінального провадження, оскільки останні разом з обвинуваченим проходять військову службу в одній військовій частині, що може створити умови для здійснення впливу.

Колегія суддів зазначає, що реалізація встановлених ризиків є достатньо вірогідною. На даний час існують належні і достатні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_7 під вартою, які свідчать про неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що чинний КПК України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що відсутні достатні стримуючі фактори для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та вимоги діючого законодавства України, колегія суддів вважає виправданим саме обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час застосоване обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо процесуальних порушень, допущених судом, колегія суддів не вважає такими, що обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки не вбачається істотних у розумінні ст. 412 КПК України порушень кримінального процесуального закону, що мали б наслідком скасування правильного по суті судового рішення.

З огляду на викладене, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4