У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить витребувати від Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві матеріали процесуальних дій за заявою ОСОБА_5 для їх дослідження та скасувати ухвалу слідчого судді.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та таким, що постановлене з порушенням вимог КПК України, тому підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, оскільки не досліджено будь-яких матеріалів щодо проведення працівниками ДБР певних заходів.

На думку апелянта слідчий суддя безпідставно послався на висновок постанови Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18 щодо підстав початку досудового розслідування.

Заявник звертає увагу на те, що він заявляв про загрозу здоров`ю і життю людини, яка через протиправні дії невстановлених осіб та бездіяльність поліції була на сухому голодуванні.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 29.04.2024 р. заявник звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про насильницьке зникнення громадянина України ОСОБА_6 та факти бездіяльності чи змови посадових осіб. 20.05.2024 р. він отримав листа Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, за підписом директора ОСОБА_7 , про неможливість встановлення в діях працівників РТЦК та СП ознак кримінальних правопорушень, а тому відомості до ЄРДР не можуть бути внесені. Вважає, що бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, суперечить вимогам ст. 214 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 стосовно можливих неправомірних дій з боку працівників РТЦК та СП, а саме вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України. Згідно повідомлення Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 01.05.2024 р. в діях працівників РТЦК та СП не встановлено ознак кримінальних правопорушень. Матеріали звернення ОСОБА_5 направлено до Військової служби правопорядку в Миколаївській області для організації перевірки в межах компетенції та вирішення питання щодо вжиття заходів реагування відповідно до вимог чинного законодавства.

На електронну адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява заявника ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги у режимі відеоконференції з судом, який розташований у м. Вроцлав Республіки Польща.

Разом з тим, на даній стадії судового провадження, у поданій заявником ОСОБА_5 заяві не наведено передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для проведення відеоконференції з судом іншої держави. Будь-яких інших засобів зв`язку заявником ОСОБА_5 не зазначено.

Отже, враховуючи наведене, оскільки заявник ОСОБА_5 перебуває за кордоном, дати повернення до України не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, апеляційний суд, з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 за відсутності учасників судового провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, у скарзі, на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 зазначає, що посадові особи вказаного управління не виконали вимоги чинного законодавства, а саме не внесли до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення з його заяви про зникнення громадянина ОСОБА_6 від 29.04.2024 р.

У заяві від 29.04.2024 р. заявник ОСОБА_5 зазначав про можливі неправомірні дії працівників РТЦК та СП, які ймовірно вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 146 КК України, а саме незаконно позбавили волі або викрали громадянина ОСОБА_6 .

В ході відпрацювання інформації, за вказаним фактом, посадовими особами Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві встановлено, що викладені у заяві обставини не містять даних про вчинення працівниками РТЦК та СП кримінальних правопорушень пов`язаних з встановленим порядком несення військової служби (військових кримінальних правопорушень), досудове розслідування яких здійснюється слідчими вказаного управління, а тому матеріали звернення ОСОБА_5 направлено до Військової служби правопорядку в Миколаївській області для перевірки викладених в заяві обставин.

Слідчий суддя погодився з таким рішенням слідчого, оскільки посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, зареєстрували заяву, перевірили її, встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення та направили звернення для розгляду в порядку підслідності, з таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Разом з тим, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні його скарги, апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3