Справа № 199/7644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000093 від 27.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченій, у разі визнання останньої винуватою у кримінальних правопорушеннях, враховуючи тяжкість злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інший злочин.

Ці обставини, у свою чергу, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачена, захисник не заперечували проти клопотання, заявленого прокурором.

Вирішуючи заявлене клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 зможе переховуватися від суду.

В розумінні Кримінального кодексу України інкриміновані ОСОБА_4 злочини, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України є умисним тяжким кримінальним правопорушенням, проти власності, передбачений ч. 1 ст. 361 КК України є умисним кримінальним проступком,

Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такі кримінальні правопорушення мають підвищену ступінь суспільної небезпеки.

На думку суду вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, приймає до уваги її репутацію яка раніше судима та інкриміновані злочини вчинила не відбувши покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим за наявністю доведеності її вини останній може загрожувати покарання відповідно до вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Суд вважає, що обвинувачена з огляду на викладене, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

При цьому суд враховує рішення ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, який зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Крім того, за даним кримінальним провадження залишається недопитаним свідок, тому існує ризик, що обвинувачена, перебуваючи на волі, здійснить тиск на свідка.

Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Таким чином, суд зазначає, що обраний відносно обвинуваченій запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинуваченням та наявної обґрунтованої підозри у можливої причетності до скоєння умисних кримінальних правопорушень на даний час не виходить за межі розумного строку.

Досліджуючи питання щодо можливості зміни обвинувачений запобіжного заходу на більш м`який суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченої, відомості про її соціальні зв`язки, репутацію, майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_4 в сукупності із обсягом пред`явленого обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

З огляду на викладене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 на 60 днів підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до припису КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2024 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX і для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121120 грн. яка буде достатньою мірою гарантувати виконання нею, покладених на неї обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на ОСОБА_4 необхідно відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави обвинувачену ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти, вважати такою, до якої у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання обвинуваченою покладених на неї за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 110, 176-178, 182, 183, 199, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», - до 02 січня 2025 року включно.

Копію ухвали про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою направити директору Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», - для виконання.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 грн.

ОСОБА_4 може бути звільнена під заставу, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, на строк дії ухвали до 02 січня 2025 року включно.

Обвинувачена ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі якщо вона не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

04.11.2024