ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3072/24 Справа № 215/2060/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_9 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 03 листопада 2024 року з можливістю внесення застави у розмірі 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 2 725 200 грн.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети передбаченої ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_8 та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю. У разі незміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю, визначити розмір застави у вигляді 225 розмірів прожиткового мінімуму ля працездатних осіб, що відповідає сумі завданого збитку кримінальним правопорушенням.

Звертає увагу, що прокурором в клопотанні не доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а судом при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою відбувається автоматичне продовження строків, без врахування тривалості перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та тривалість розгляду справи, яка не залежить від обвинуваченого, який вимушений перебувати під вартою тривалий час, що порушує його права.

Зазначає, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання на території України, зареєстрований та мешкає за однією адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю родиною ( дружиною та малолітньою дитиною,2021 р.н),позитивно характеризується за місцем свого мешкання. Панюков має міцні соціальні зв`язки, не має постійного місця праці, але з 2020 року допомагає своїй матері, яка є фізичною особою підприємцем , здійснювати закупівлю та реалізацію товару.

Наголошує, що ОСОБА_9 не має будь-якого наміру переховуватись від суду,позбавлений можливості знищити,сховати або спотворити будь-яку річ чи документ,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду 1-ї інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Обвинувачений належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за його участі до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу обвинуваченого за відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 03 листопада 2024 року включно.

Суд 1-ї інстанції в обґрунтування прийнятого рішення вказав, що ОСОБА_9 на даний час, як і на час обрання запобіжного заходу, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у складі злочинної організації, який викликає значний суспільний інтерес і за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, має можливість виїзду за кордон, тому з метою уникнення можливої суворої відповідальності він може переховуватися від суду. Також, ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, йому відомі особисті дані потерпілих і свідків, місце розташування електронно-обчислювальної техніки, тому наявні ризики незаконного впливу на потерпілих, свідків, знищення чи спотворення речей і документів, перешкоджання провадженню іншим чином з метою уникнення від суворого покарання, а також продовження злочинної діяльності з метою відшукання коштів для прожиття.

Обставини, які зазначені прокурором у поданому клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких злочинів вчинених у складі злочинної організації, який викликає значний суспільний інтерес і за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не був судимий.

Досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати.

Що стосується тверджень, викладених в апеляційній скарзі, що обвинувачений не має на меті переховуватись від суду, впливати на свідків та уникати кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що це є позицією обвинуваченого, та не може свідчити про безпідставність продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Окрім того, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

З огляду на викладене, доводи скарги про те, що прокурором не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, доводи захисника про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, сім`ю, позитивну характеристику судом ці обставини враховані у сукупності з іншими обставинами та їм надано належну оцінку.

Обговорюючи питання апелянта щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_9 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не убачається, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 405,407,409,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2024, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді