УХВАЛА

Іменем України

05.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства,

встановив:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ.

В судове засідання засуджений не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим, суд проводить розгляд клопотання у його відсутність.

Представник установи просив вирішити питання про приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого відповідно до вимог закону.

Прокурор клопотання засудженого підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2024 ОСОБА_3 засуджено за ст. 309 ч. 1, ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 4, ст. 185 ч. 4, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.07.2024 ОСОБА_3 засуджено за ст. 390-1, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2024 ОСОБА_3 вчинив крадіжки: 06.03.2024 на суму 1388 грн 80 коп, 07.03.2024 на суму 1230 грн 40 коп, 31.03.2024 на суму 706 грн 67 коп, 02.04.2024 на суму 943 грн 20 коп.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0, 2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинені засудженим діяння за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2024, лише за ст. 185 ч. 4; ст. 15 ч. 2, 185 ч. 4 КК України, на даний час відносяться до адміністративних правопорушень та не можуть вважатися кримінально караними.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства - задовольнити.

Привести вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2024 у відповідність до вимог Закону. Декриміналізувати кримінальні правопорушення за вказаним вироком (ст. 185 ч. 4; ст. 15 ч. 2, 185 ч. 4 КК України). Вважати ОСОБА_3 засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.

Вважати засудженим за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.07.2024 за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2024 визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі та направити останнього для відбування покарання у виді обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 ч. 1 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання у виді обмеження волі, покарання відбуте ним у виді позбавлення волі у період з 02.04.2024 по 05.11.2024, з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1