Єдиний унікальний номер 341/1174/24
Номер провадження 1-кп/341/146/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним № 0000032 від 26.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не працюючого, має неповну середню освіту, на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, раніше судимого 21.09.2023 Галитцьким районним судом за ч. 2. ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покараняя на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 протягом тривалого періоду спільно проживає з дідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та бабою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де указані особи, будучи пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство та мають взаємні права і обов`язки, тобто перебувають у сімейних відносинах.

За час спільного проживання між дідом ОСОБА_3 та його онуком ОСОБА_3 у зв`язку із зловживанням останнім спиртними напоями склались особисті неприязні відносини, які супроводжувались частими сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням зі сторони онука відносно діда ОСОБА_3 психологічного насильства в сім`ї.

Так, 27.09.2023 та 10.11.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, неодноразово вчиняв відносно свого діда ОСОБА_3 психологічне насильство, внаслідок чого 11.10.2023 та 30.11.2023 був визнаний Галицьким районним судом винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Проте, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив відносно свого діда домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останнього.

Так, 27.01.2024 близько 21-30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повернувшись до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , в черговий раз вчинив словесний конфлікт зі своїм дідом.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спочатку словесно ображав діда ОСОБА_3 нецензурними словами, після чого, продовжуючи протиправні дії, пригрозив йому фізичною розправою, тобто вчинив відносно потерпілого ОСОБА_3 психологічне насильство, в результаті чого завдав діду психологічних страждань та принизив його честь і гідність.

З даного приводу потерпілий ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції № 3 (м. Галич) з повідомленням про вчинення щодо нього домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.01.2024, та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо потерпілого, що призвело до психологічних страждань вказаної особи.

Внаслідок систематичних, протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_3 завдано психологічних страждань, що призвело до втрати останнім енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань.

Крім цього, 26.04.2024 близько 19-30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими неповнолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рухались по вул. Івасюка у м. Бурштин. Проходячи повз господарства ОСОБА_10 , що розташоване у вказаному населеному пункті по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 через відчинені навстіж ворота побачив на подвір`ї вказаного господарства мотоцикл марки «VIPER», моделі V150А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні ОСОБА_11 , та вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом з метою покататись на ньому автошляхами району.

Для приведення наміру до виконання, ОСОБА_3 зупинився біля господарства ОСОБА_10 де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій , передбачаючи наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, безперешкодно, через незачинені ворота зайшов на подвір`я вказаного господарства, та підійшов до мотоцикла «VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , діючи умисно та повторно, сів на вказаний мотоцикл, викотив його за межі подвір`я, де за допомогою наявного у замку запалювання ключа запустив двигун, і маючи можливість розпоряджатися мотоциклом ОСОБА_11 , вартість якого становить 29175,0 гривень, не маючи наміру повертати транспортний засіб його законному володільцю, незаконно, проти волі ОСОБА_11 , поїхав у напрямку гаражного кооперативу «Глинище», що у м. Бурштин.

Проїхавши близько 10 км по м. Бурштин, ОСОБА_3 повернувся на вул. Івасюка, де заїхав у гаражне приміщення одного із нежитлових будинків, що знаходиться по АДРЕСА_4 , і, заховавши транспортний засіб, пішки пішов до місця свого проживання.

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень за вищезазначеними обставинами, пояснив, що дійсно, маючи кошти, вживав спиртні напої, витрачав їх на власний розсуд, внаслідок чого не сприймав зауваження на свою адресу, які йому робили дід та баба за місцем проживання. Пояснив, що вибачився перед дідусем. Пам`ятає події, коли незаконно заволодів чужим транспортним засобом - мотоциклом, але оцінку цьому дати не може, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння. При цьому розкаюється у скоєному, не заперечує проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, за якою просив суворо ОСОБА_3 не карати. Розгляд справи проводити за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що претензій до внука не має, просив суд суворо його не карати.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Надані обвинуваченим в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи; та за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що в силу ст. 89 КК України він є раніше судимим, має незняту и непогашену судимість; постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . Проживає з бабусею та дідусем, 1942 року народження, відносно якого скоєно домашнє насильство; офіційно не працевлаштований; за даними характеристики скарг на поведінку ОСОБА_3 від сусідів не надходило; на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

Суд зазначає, що щире розкаяння обвинуваченого характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду справи та з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 визнав свою вину, погодився з кваліфікацією дій, проте каяття не є щирим як відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, оскільки пробачення в суді у дідуся - потерпілого ОСОБА_3 , обвинувачений не попросив, обмежившись одноразово висловленням "розкаююсь" під час судового розгляду.

Отже, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд не визнає щире каяття останнього. Сприяння розкриттю злочину визнається обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, яке за ч. 2 ст. 289 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який скоїв злочини у період непогашеної судимості за корисливі злочини, а також конкретні обставини, за яких вони вчинені, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст .ст. 75, 76 КК України, а також обставин справи або даних про особу ОСОБА_3 , які б визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, тобто підстав для застосування статті 69 КК Украіни, які б давали суду можливість звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням або застосувати більш м`яке покарання.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно частині 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що новий злочин ОСОБА_3 вчинив до повного відбуття покарання, суд, у відповідності до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду від 21.09.2023.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його фактичного затримання, з 27.04.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною 2 статті 289 КК України та призначити покарання:

- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі частини першої статті 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2023, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, з 27.04.2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання перебування у попередньому увязненні з 27.04.2024, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 6058,24 гривень.

Накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 30.04.2024 арешт на: мотоцикл марки «VIPER», моделі V150А, номер шасі НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_11 , зареєстрований по АДРЕСА_6 ; кросівки червоного кольору із надписом чорним кольором «TRAINIMD», куртку чорного кольору із маркуванням із внутрішньої сторони куртки «KASIQI Classic», які належать ОСОБА_3 ; частину тримача до телефону марки «Носо» та сумочку червоного кольору із надписом білого кольору «Rallox» - скасувати..

Речові докази:

- мотоцикл марки «VIPER», моделі V150А, номер шасі НОМЕР_2 , який перебуває у розпорядженні ОСОБА_11 - повернути власнику;

-відеозапис з відеокамер, яка розташована в господарстві ОСОБА_10 на житловому будинку по АДРЕСА_3 за 26.04.2024 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-кросівки червоного кольору із надписом чорним кольором «TRAINIMD», куртку чорного кольору із маркуванням із внутрішньої сторони куртки «KASIQI Classic» - повернути власнику;

-частину тримача до телефону марки «Носо» та сумочку червоного кольору із надписом білого кольору «Rallox» - повернути власнику ;

-три сліди рук знищити.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_12