Провадження № 1-кп/161/1395/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 листопада 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000799, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села М.Мостище Камінь-Каширського району Волинської області, громадянки України, українки, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, відповідно до обвинувального акта, 22 березня 2022 року ОСОБА_4 отримала статус внутрішньо переміщеної особи. У подальшому, 23.12.2022 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» від 20.03.2022 №332 вона особисто звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам для отримання грошової допомоги за рахунок Державного бюджету України від Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради. Реалізуючи намір, спрямований на отримання вказаної грошової допомоги 21.08.2023, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Луцьку по проспекті Волі, 4А, власноручно заповнила відповідну заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особа, де її і подала.

При поданні вказаної заяви про надання допомоги на проживання ОСОБА_4 була попереджена про те, що внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги, а також зобов`язані повідомляти центр соціального захисту про зміну місця тимчасового проживання та виїзду за кордон. На підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 №50764_635576 від 01.03.2022 «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» ОСОБА_4 призначено грошову допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн. з 01.03.2022 щомісячно, яка виплачувалась на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_4 .

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» виїзд особою на постійне місце проживання за кордон є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто втрати статусу внутрішньо переміщеної особи.

У подальшому, 22.09.2023 ОСОБА_4 , будучи належно попередженою про необхідність повідомляти ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну свого місця проживання, через пункт пропуску Ягодин, перетнула Державний кордон України та виїхала за межі України у Республіку Польща, де у неї виник протиправний умисел, спрямований на незаконне отримання грошової допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та протиправне заволодіння грошовими коштами, які їй виплачує ІНФОРМАЦІЯ_2 на картковий рахунок, що вона надала.

У зв`язку із порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та у силу дії положень п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом обману, переслідуючи корисливу зацікавленість та мету заволодіння грошовою допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам, не повідомивши уповноважений орган соціального захисту про виїзд за межі України, за період з листопада 2023 по липень 2024 року незаконно отримала допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб щомісячно у розмірі 2 000 грн., загалом 18 000 грн., чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму державі в особі Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винною у вчиненні даного кримінального проступку та повністю підтвердила фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаялася, а також вказала, що активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і добровільно повністю відшкодував завдані нею збитки.

21 листопада 2024 року до суду надійшло письмове клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження №0000799 від 28.08.2024.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала подане нею клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження, оскільки вона щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і добровільно повністю відшкодувала завдані нею збитки, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків та вчинене нею вперше.

Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, які роз`яснені їй судом, не оспорює обставини, викладені у пред`явленому обвинуваченні, жалкує про вчинене, тому просить клопотання задовольнити, звільнити її від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченої та просила його задовольнити. Окрім цього, подала копії квитанцій на підтвердження відшкодування обвинуваченою ОСОБА_4 завданих збитків.

Представник потерпілого Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що завдані Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради збитки відшкодовані в повному обсязі, жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої немає, не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.

Прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 не заперечувала щодо клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора, захисника, представника потерпілого, пояснення обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000799, суд дійшов наступного висновку.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 45 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, аналізуючи передбачені ст. 45 КК України умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, а також досліджені докази, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, що не оспорюється учасниками судового провадження, яке, згідно з ст. 12 КК України, віднесене до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_4 раніше не судима, тобто вперше вчинила кримінальне правопорушення.

Разом з цим, обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася, повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, висловлювала щирий жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, обіцяла у подальшому правопорушень не вчиняти, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та добровільно повністю відшкодувала завдані нею збитки в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, що підтвердив представник Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради.

Також, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку вказані в обвинувальному акті як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

Як підсумок, судом встановлено усі умови та підстави, визначені ст. 45 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Таким чином, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є обов`язком, а не правом суду, враховуючи, що судом перевірено всі необхідні підстави, передбачені ст. 45 КК України, перешкод щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям суд не вбачає, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальний проступок, після вчинення якого щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і добровільно повністю відшкодувала завдані нею збитки, потерпілий жодних претензій до обвинуваченої не має, щодо звільнення останньої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечує, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 45 КК України та ч. 3 ст. 288 КПК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Даних щодо наявності у кримінальному провадженні речових доказів, процесуальних витрат та накладення арештів на майно прокурором не надано.

Керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, на підставі ст. 45 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000799 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1