Справа № 991/8911/24
Провадження 1-кс/991/8956/24
У Х В А Л А

16.09.2024 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

1.У цьому провадженні 11.09.2024 через «Електронний суд» на розгляд слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 надійшли дві скарги голови громадської організації «НОН-СТОП» (далі - ГО «НОН-СТОП») ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) та Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки такі не внесли відомості про кримінальне правопорушення за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та не розпочали досудове розслідування.

2.Ухвалою слідчої судді від 12.09.2024 справи за названими скаргами об`єднані в одне провадження під номером 1-кс/991/8956/24, справа № 991/8911/24.

3.Скаржник просив розглянути скарги за його відсутності. З огляду на що, а також засаду диспозитивності, слідча суддя вважає за можливе здійснити такий розгляд у відсутність скаржника.

4.САП та НАБУ своїх представників у судове засідання не направили, водночас представник останнього надіслав письмові пояснення, у яких просив розглядати скаргу у відсутності представника НАБУ. Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути такі скарги.

5.Дослідивши скарги, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, з огляду на таке.

6.Скарги мотивовані тим, що 04.09.2024 голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 звернувся електронною поштою до САП та НАБУ із заявами № 04/09/2024-8 про те, що ОСОБА_4 , будучи засновником «Financial Freedom Academy», разом із рядом фізичних осіб, створив злочинну організацію, яка діє з метою з ошукування крипто-інвесторів. Так, за змістом заяви, ОСОБА_4 та інші учасники злочинної організації, не маючи жодних ліцензій, сертифікатів, дипломів на підтвердження власної компетенції у сфері обігу крипто-валюти, шахрайським способом, залучають кошти крипто-інвесторів, під виглядом продажу «курсів», «крипто-інвестицій», після чого послуги надаються формально, що призводить до втрати вкладниками власних грошових коштів. Залучення коштів шахрайським шляхом здійснюється за допомогою рахунків підконтрольних фізичних осіб-підприємців, крипто-валютних бірж, на крипто-гаманці фізичних осіб - учасників злочинної організації, що призводить до ухилення від сплати податків. У подальшому, зазначені заявником особи за допомогою крипто-обмінників здійснюють купівлю нерухомого майна, корпоративних прав, за зниженими цінами, у тому числі на території Польщі, Туреччини, Обєднаних Арабський Еміратів, легалізуючи таким чином кошти, отримані злочинним шляхом. Окрім того, заявник стверджує, що ОСОБА_4 та інші учасниками злочинної організації перебувають у злочинній змові з рядом крипто-валютних проектів, які є емітентами крипто-валют, внаслідок чого надають вказівки у «курсах» «Financial Freedom Academy» клієнтам купувати ряд крипто-валют, через що останні втрачають кошти, водночас, ОСОБА_4 та інші за такі дії отримують частину коштів у вигляді «відкату» від емітентів крипто-валюти. Поряд з цим, у заявах ОСОБА_3 зазначає, що названі ним особи, перебуваючи у злочинній змові з керівництвом російської платформи VELES ( ІНФОРМАЦІЯ_1), залучають клієнтів для « Financial Freedom Academy » з території рф, сплачують кошти за рекламу « Financial Freedom Academy » та власного реферального посилання на території рф, а також виводить грошові кошти, отримані злочинним шляхом, за допомогою російських сервісів, що призводить до надходжень коштів до бюджету рф та свідчить про вчинення ряду кримінальних правопорушень проти Основ національної безпеки України. У заявах зазначається, що внаслідок таких дій шахрайським способом ошукали близько 15 000 осіб на приблизну суму 4 000 000 доларів США.

7.Також, на переконання скаржника, зазначені ним у заявах злочинні дії вказаних осіб покривають, зловживаючи службовим становищем, представники Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Управління підрозділу кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України, а також інших контролюючих та правоохоронних органів, які перебувають у злочинній змові та систематично отримують неправомірну вигоду від ОСОБА_4 та інших осіб, які перебувають з ним у злочинній змові.

8.Окрім того, заявник стверджує, що ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи у злочинній змові з представниками Державної прикордонної служби України, надаючи останнім неправомірну вигоду, здійснив незаконний виїзд за межі України під час дії воєнного стану

9.В діях вищенаведених осіб, на переконання скаржника, вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 1 ст. 332-2, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

10.У заявах ОСОБА_3 просив, окрім іншого, внести відповідні відомості до ЄРДР. Однак такі, як зазначив скаржник, до ЄРДР внесені не були.

11.Слідчою суддею здійснено запит до САП щодо надання інформації про результати розгляду заяви. Однак відповідь на такий не надано.

12.Водночас, представник НАБУ на запит слідчої судді надсідав письмові пояснення, у яких зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 № 04/09/2024-8, яка зареєстрована за вхідним номером 204/24353-00 від 05.09.2024, Національними бюро не встановлена підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що проінформовано заявника листом № 112-204/26123 від 05.09.2024.

13.Отже, наразі відомості за заявами скаржника до ЄРДР не внесені. Виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарги подані особою, яка має право подавати такі скарги, у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України строк.

14.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

15.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

16.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

18.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

19.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

20.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

21.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

22.Так, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено такі умови, як вчинення кримінальних правопорушень, серед інших, передбачених статтями 364, 368, 369 КК України, зокрема, державним службовцем, посада якого належать до категорії «А», особою вищого складу Національної поліції, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище, військовослужбовцем вищого офіцерського складу Державної прикордонної служби України.

23.У заявах ОСОБА_3 покликався на ймовірну причетність до зазначених ним кримінальних правопорушень, окрім інших, посадових осіб контролюючих та правоохоронних органів, Національної поліції, Державної прикордонної служби України, податкових органів, не конкретизуючи їх.

24.Отже, скарги в частині повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 368, 369 КК України, зокрема посадовим особам Державної податкової служби України, Державної прикордонної служби України, іншими посадовим особам контролюючих, а так само Національної поліції та інших правоохоронних органів підлягає розгляду в цьому суді. Адже серед вказаних осіб можуть бути особи, що відповідають умовам, визначеним п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

25.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скаргах йде мова також про можливе вчинення кримінальних правопорушень, у співучасті з іншими особами, а також інших кримінальних правопорушень, передбачених статтями 111-1, 111-2, 190, 209, 212, 255, 258-5, 332-2, 358, 365 КК України, цими ж особами, то з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по таких скаргах має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.

26.На підставі викладеного, скарги відповідають вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

27.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

28.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

29.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

30.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

31.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

32.Однак, на переконання слідчої судді, скарги голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 не містять обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

33.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

34.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінальних правопорушень має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення. Адже всі його покликання є лише припущеннями, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень.

35.Отже, доводи заяв голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.

36.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

37.До того ж, слідча суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

38.З огляду на наведене, обставини, викладені в заявах, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

39.Отже, оскільки викладене скаржником не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб САП та НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за такими заявами.

40.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарг.

З огляду на викладене, керуючись статтями ст. 214, 303, 307, 371-372, КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарг ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб САП, НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1