Провадження № 1-кп/204/601/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001119 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001119 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та існують на теперішній час, не змінилися. Тобто залишилися ризики, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою та просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що в останнє ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.02.2024 року.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, при цьому обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 років. Ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу та які наявні на теперішній час відносно обвинуваченого, не змінилися та продовжують існувати, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби , передбаченого ч.5 ст.407 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, вважає за доцільне не визначати розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 369-371 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001119 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за адресо: м. Дніпро, пр. Л.Українки,77-Б, о 14.40 годині 08 лютого 2024 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 07 квітня 2024 року, в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1