ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1445/24 Справа № 175/9133/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року, якою клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 від 02.07.2024 року, про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.ч.2,3 ст.369 КК України задоволено частково,-

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 від 02.07.2024 року, про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.ч.2,3 ст.369 КК України задоволено частково; накладено арешт на майно вилучене під час обшуку а адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , накладено арешт на майно шляхом заборони, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування, а саме: мобільний телефон Iphone 14 PRO-MAX у корпусі фіолетового кольору.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що при вирішенні питання про арешт майна враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. За змістом та обґрунтуванням клопотання місцевому суду не надано належного обґрунтування арешту грошових коштів ОСОБА_8 , оскільки не підтверджено, що саме ці кошти отриманні ним внаслідок неправомірної діяльності.

На зазначене рішення прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти у сумі 2255160,00 гривень, постановити нову, якою задовольнити понвістю клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 від 02.07.2024 року про арешт майна.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що в судове засідання прокурор не викликався, а тому вказівка в оскаржуваній ухвалі про присутність прокурора є помилковою, а місцевим судом порушено право на змагальність сторін та свободу в поданні до суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Зазначає, що під час проведення обшуку 23.04.2024 року за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 2255160,00 гривень та мобільний телефон Iphone 14 PRO-MAX у корпусі фіолетового кольору. Вказане майно постановою слідчого визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000019 від 10.05.2023 року, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження майна як речового доказу та забезпечення подальшої конфіскації.

Зауважує, що ч.3 ст.369 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 , передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна. Наразі триває досудове розслідування, встановлюється ряд доказів та встановлюється наявність причетних осіб до вказаного кримінального правопорушення, а тому збереження майна іншим способом, ніж накладення арешту, не виявляється можливим.

Наголошує, що у разі відмови судом у накладенні арешту на означене майно, що належить ОСОБА_8 , це може призвести до його передачі іншим особам, його навмисної втрати, пошкодження, псування, знищення та використання, що приведе до втрати доказів та можливості його конфіскації в дохід держави як виду покарання.

Звертає увагу, що у органу досудового розслідуванняє достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку речі використані як засоби та знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі його сліди; у мобільному телефоні міститься листування та дані щодо підприємницької діяльності ОСОБА_8 , які можуть бути використані як доказ фату чи обставини, що встановлюються під час досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Так, положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.ч.2,3 ст.369 КК України внесені до ЄРДР 10 травня 2023 року за №0000019 на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень із фабулою: начальник відділу фактичних перевірок управління аудиту Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області ОСОБА_9 за попередньою змовою з фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , користуючись складною оперативною обстановкою та забороною торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі на території Донецької області на період дії правового режиму воєнного стану відповідно до Розпорядження голови Донецької ОДА №365/5-22 від 11.08.2022 «Про здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області», розробили та впровадили схему по вимаганню неправомірної вигоди від підприємців які здійснюють свою діяльність на території Донецької області, а саме у формі щомісячної сплати за нестворення перешкод у підприємницькій діяльності.

У своєї діяльності відділ фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Донецькій області керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» начальник відділу фактичних перевірок управління аудиту ГУ ДПС у Донецькій області належить до категорії посад яка займає відповідальне становище.

У порушення вищезазначених норм чинного законодавства, у тому числі тих, що встановлюють основні засади державної служби в Україні, начальник відділу фактичних перевірок управління аудиту ГУ ДПС України у Донецькій області ОСОБА_9 , будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, розробив злочинний план систематичного отримання неправомірної вигоди від підприємців, які займаються реалізацією підакцизних товарів на підвідомчій йому території Донецької області, за неперешкоджання та нереагування на факти продажу алкогольних виробів, що заборонено на період дії правового режиму воєнного стану відповідно до Розпорядження голови Донецької ОДА № 365/5-22 від 11.08.2022 «Про здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області».

На початку вересня 2023 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, з метою виконання розробленого плану, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, ОСОБА_9 підшукав у якості співвиконавців вчинення злочинів двох фізичних осіб підприємців, знайомих йому тривалий час у зв`язку із службовою діяльністю, а саме: ОСОБА_10 , зареєстровану 05.03.2018 в ГУ ДПС у Донецькій області, та її сина ОСОБА_11 зареєстрованого 04.06.2019 в ГУ ДПС у Донецькій області.

У вказаний час ОСОБА_9 довів розроблений ним план злочинної діяльності до відома ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запропонувавши прийняти активну участь у його реалізації та зацікавивши можливістю збагачення за рахунок отримання грошових коштів від підприємців, а також за рахунок безперешкодної торгівлі забороненими в Донецькій області спиртними напоями, яку буде забезпечувати ОСОБА_9 , згідно домовленості про невтручання у їх діяльність.

Таким чином, ОСОБА_9 вступив у попередню змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та у подальшому під час вчинення кримінальних правопорушень діяв як самостійно, так і у групі осіб з ними для реалізації єдиного злочинного плану, відомого всім учасникам групи, спрямованого на отримання неправомірної вигоди.

Зокрема, згідно з розробленим планом ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснювали пошук підприємців, які займались торгівлею спиртних напоїв та бажали через надання неправомірної вигоди забезпечити невтручання у їх діяльність з боку контролюючих органів. Після встановлення контакту з такими підприємцями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 порадами та вказівками схиляли їх до надання неправомірної вигоди за невтручання у їх діяльність працівників Державної податкової служби в особі ОСОБА_9 та за надання можливості вільно продавати населенню алкогольні напої.

Також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснювали збір від підприємців неправомірної вигоди у вигляді готівкових грошових коштів, які накопичували та зберігали у власному магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , а у подальшому щомісячно розподіляли між всіма учасниками злочинної групи, у тому числі передавали ОСОБА_9 під час його особистого візиту до цього магазину або доставляли кошти до місця роботи останнього у будівлі ГУ ДПС України у Донецькій області розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, проспект Машинобудівників, 22.

Після створення у вересні 2023 року вищевказаної злочинної групи осіб, начальник відділу фактичних перевірок управління аудиту ГУ ДПС України у Донецькій області ОСОБА_9 , як учасник цієї групи, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на отримання прибутку, шляхом систематичного одержання неправомірної вигоди від підприємців, які здійснюють свою діяльність на території Донецької області з порушенням вимог Розпорядження голови Донецької ОДА №365/5-22 від 11.08.2022 «Про здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області» щодо заборони торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі на території Донецької області, не вживав заходи, які покладені на ДПС України відповідно ст. 20 Податкового кодексу України, не виконував обов`язки службової особи контролюючого органу відповідно до Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тим самим вчиняв корупційні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

06.12.2023 о 13 годині 41 хвилині начальник відділу управління аудиту ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на отримання прибутку, шляхом отримання неправомірної вигоди, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, перебуваючи в салоні автомобіля «Фольксваген Пассат В 8» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в районі будинку АДРЕСА_3 , отримав від фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 8000,00 грн в якості неправомірної вигоди за нестворення перешкод та нездійснення перевірок її підприємницької діяльності, яка полягає у реалізації продуктів харчування та підакцизних товарів в магазинах розташованих у містах Краматорську та Слов`янську Донецької області.

Діючи повторно, 21.02.2024 о 12 годині 20 хвилині ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні автомобіля «Фольксваген Пассат В 8» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в районі будинку АДРЕСА_3 , отримав від фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 8000,00 грн за нестворення перешкод та нездійснення перевірок підприємницької діяльності останньої, яка полягає у реалізації продуктів харчування та підакцизних товарів в магазинах розташованих у містах Краматорську та Слов`янську Донецької області.

Діючи повторно, 07.03.2024 о 17 годині 00 хвилині ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні автомобіля «Фольксваген Пассат В 8» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в районі будинку АДРЕСА_3 , отримав від фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 8000,00 грн за нестворення перешкод та нездійснення перевірок підприємницької діяльності останньої, яка полягає у реалізації продуктів харчування та підакцизних товарів в магазинах розташованих у містах Краматорську та Слов`янську Донецької області.

Крім того, 26.09.2023 о 16 го. 00 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою у групі із ОСОБА_9 , завідомо для нього, під час зустрічі з ФОП заявником за адресою АДРЕСА_4 порадами та вказівками схилили останню до надання неправомірної вигоди за невтручання у її діяльність працівників Державної податкової служби в особі ОСОБА_9

26.09.2023 у невстановленому місці ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , реалізуючи спільний з ними злочинний намір, спрямований на отримання неправомірної вигоди, використовуючи мобільний телефонний зв`язок, надав вказівки ОСОБА_10 з приводу необхідності отримання від ФОП заявника ОСОБА_13 4500 гривень неправомірної вигоди щомісячно за нестворення перешкод та нездійснення перевірок підприємницької діяльності.

У свою чергу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 17.01.2024 виконуючи вказівки ОСОБА_9 , завідомо для останнього, з метою одержання неправомірної вигоди, використовуючи мобільний телефонний зв`язок висунули ФОП заявнику ОСОБА_13 вимогу необхідності передавати їм 4500 гривень щомісячно за нестворення перешкод та нездійснення перевірок підприємницької діяльності заявника ОСОБА_9 .

Надалі 14.03.2024 о 11 годині 24 хвилині, перебуваючи у офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , завідомо для них, на виконання спільного злочинного плану, одержала від ФОП заявника ОСОБА_13 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у розмірі 4500 гривень для ОСОБА_9 за нестворення ним перешкод та нездійснення ним перевірок підприємницької діяльності зазначеного підприємця.

Після чого, у той же день о 15:09 годині ОСОБА_9 , діючи повторно, під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_5 , одержав від останніх грошові кошти в сумі 4500 гривень, отримані ними від ФОП заявника ОСОБА_13 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, після досягнення мети ОСОБА_10 за попередньою змовою з ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , та домовленостей з заявником щодо передачі щомісячної неправомірної вигоди у сумі 4500, 00 грн за не створення перешкод та не здійснення перевірок підприємницької діяльності заявника, 16.04.2024 за допомогою телефонного зв`язку ФОП ОСОБА_10 надала вказівки заявнику ФОП ОСОБА_13 щодо залишення грошових коштів у якості неправомірної вигоди в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . У свою чергу заявник ФОП ОСОБА_13 діючи під контролем правоохоронних органів о 11 год. 35 хв. прибула за вказаною адресою де передала грошові кошти реалізатору, який знаходився у вказаному місці, як вказала ОСОБА_10

23.04.2024 близько 14 год. 15 хв., ОСОБА_9 прибув до магазину «Шишка», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у подальшому пробувши у вказаному магазині п`ять хвилин, вийшов з нього, сівши за кермо автомобіля «Фольксваген Пассат В 8» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись на вказаному автомобілі за адресою: Донецька область, біля приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , був викритий працівниками правоохоронних органів.

На підтвердження існування обґрунтованої підозри вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.ч.2,3 ст.369 КК України, органом дізнання до клопотання долучено протоколи допиту підозрюваних; протокол огляду речей та документів; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; протоколи обшуку; протоколи допиту свідків; протокол огляду речей; протоколи про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії відповідно до ст.260 КПК України, аудіо-, відео контроль особи; протокол огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр; протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії відповідно до ст.271 КПК України, контроль за вчиненням злочину; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; постанова про визнання речовими доказами та направлення їх на зберігання та інш.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні докази на підтвердження, що саме ці кошти отриманні ним внаслідок неправомірної діяльності.

З таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів та вважає, що в даному випадку дотримано норми національного законодавства, з якими пов`язано вирішення питання щодо накладення арешту на майно, а висновок слідчого судді таким, що відповідає засадам ст.132, 98, 170-173 КПК України.

Колегією суддів взято до уваги вимоги ч.2 ст.173 КПК України, згідно якої, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також вимогам ч. 4 даної статті, згідно якої у разі задоволення клопотання суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Випадки, коли слідчий суддя може відмовити у накладенні такого арешту прямо передбачені в ст. 173 КПК України, а саме лише у випадку, якщо слідчий не доведе необхідності його арешту або він не доведе наявності ризиків, передбачених абз.2 ч1 ст.170 КПК України.

В судовому засіданні прокурор надала пояснення, що наразі проводиться досудове розслідування та встановлюються обставини кримінального провадження, в тому числі чи є означені об`єкти доказами у кримінальному провадженні, підозра ОСОБА_8 не пред`явлена.

Всі доводи прокурора стосовно накладення арешту на кошти у розмірі 2255160,00 гривень зводяться до майбутньої потреби у конфіскації майна, яка можлива у разі визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. При цьому, колегія суддів наголошує, що наразі ОСОБА_8 підозра не пред`явлена, а тому відсутні підстави для арешту коштів, під егідою того, що в майбутньому на них може бути звернено конфіскацію як вид покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що у виявленому та вилученому мобільному телефоні Iphone 14 PRO- MAX у корпусі фіолетового кольору, яким користується ОСОБА_14 , містяться листування та інша інформація, яка має значення кримінального провадження і може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що має значення для повного та всебічного досудового розслідування.

Таким чином, вилучений мобільний телефон у ОСОБА_8 відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки зазначений пристрій є матеріальним об`єктом, який слугував знаряддям злочину, оскільки через нього відбувався прямий зв`язок ОСОБА_8 із підозрюваним ОСОБА_9 , в тому числі із використанням Інтернет-месенджерів.

Крім того, в його пам`яті містяться відомості про з`єднання між учасниками злочину, переписка між ними та узгодження порядку, способу та дат передачі-отримання неправомірної вигоди за можливість торгувати ОСОБА_8 підакцизними товарами, обіг яких заборонений в Донецькій області.

Тобто мобільний телефон, що належать ОСОБА_8 , в розумінні ст.98 КПК України, також зберігає на собі сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ встановлює, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування повинно бути ретельним, що означає обов`язок органів влади завжди добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки та зобов`язання вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події («Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Вказане в свою чергу слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення, процесуального примусу, або втручання у її права і свободи.

Пояснення прокурора, надані в судовому засіданні свідчать про відсутність підстав, на даний час, для накладення арешту на майно, оскільки це порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, які гарантовані законом і завданням цього кримінального провадження.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст.170, 171,173, 174, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року, якою клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 від 02.07.2024 року, про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.ч.2,3 ст.369 КК України задоволено частково, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді