Справа № 629/5400/24
Номер провадження 1-кп/629/284/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що спливає строк тримання під вартою, який був обраний на досудовому розслідувані, строком тримання до 30.09.2024, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не змінились та продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань, оскільки обвинуваченому відомо місце проживання свідків; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. Також зазначив, що застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. І77 КПК України.

Пономарьов заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що знятий з військового обліку, а тому не розуміє чому його затримали за ч. 5 ст. 407 ККУ.

Захисник підтримала обвинуваченого, заперечувала проти задоволення клопотання, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Крім того зазначила, що зі слів прокурора відомо, що свідки не з`явилися в судове засідання у зв`язку з перебуванням в зоні бойових дій, а тому такий ризик, як вплив на свідків відсутній.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, враховуючи встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування обвинуваченого від суду, можливість впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а тому задовольняє клопотання прокурора, продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зазначає, що тяжкість інкримінованого злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_4 , як виключну міру запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, участь у стримуванні збройної агресії, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб .

Керуючись ст.ст. 331,371,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Охтирка Сумської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк до 60 днів, а саме до 17 січня 2025 року.

Визначити розмір застави в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп., які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою на відповідний рахунок, а саме на UA0006674, , банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя ОСОБА_6