Справа № 181/1397/23
Провадження № 1-кп/188/138/2024
УХВАЛА

06 листопада 2024 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000155

обвинувачений:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта професійно технічна, ФОП, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

15.01.2015 року вироком Покровського районного суду Дніпропетровської обл. за ч.1 ст.286 КК України до 5років 1 міс. позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки.

Звільнений умовно достроково 23.03.2020 року;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України.

ОСОБА_3 , 04 жовтня 2022 року, близько 10 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого ТСЦ 1845 зареєстрований на громадянина ОСОБА_6 , рухався по правій смузі руху проїзної частини вул. Центральна у с. Антонівське, Синельниківського району Дніпропетровської області.

Рухаючись по вказаній вулиці в порушення вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями, відповідно до якого «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими», п. 1.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Дії або бездіяльність учасників руху та інших осіб не повинні створювати безпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», пункту п.2.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» та пункту 2.3 д) Правил дорожнього руху України, згідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно своєчасно не реагував на її зміну, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху.

ОСОБА_3 біля домоволодіння АДРЕСА_3 , в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», рухаючись зі швидкістю 60 км/год., не вибрав безпечну швидкість і дистанцію з іншим транспортним засобом, а саме: велосипедом марки «Салют» яким керувала ОСОБА_5 , рухаючись в попутному йому напрямку по правому краю проїжджої частини та стала виконувати маневр поворот ліворуч, допустив зіткнення на лівій зустрічній смузі руху передньою правою частиною свого автомобіля з заднім колесом велосипеду марки «Салют».

Згідно висновку автотехнічної експертизи № СВ-19/113-23-1687-ІТ від 19.06.2023 року в даній дорожній обстановці водій автомобілю «DAEWOO NUBIRA», слід було керуватися технічними вимогами пунктів 12.3,12.4,12.9 (б) Правил дорожнього руху. Водій автомобілю «DAEWOO NUBIRA» при русі з максимальною допустимою швидкістю руху т/з за умов населеного пункту 50,0 км/год., та вживанні гальмування в той же момент, мав технічну можливість запобігти зіткненню екстреним гальмуванням із зупинкою автомобілю до місця зіткнення. З технічної точки зору, дії водія автомобілю «DAEWOO NUBIRA» невідповідні технічним вимогам пунктів 12.4,12.9 (б) Правил дорожнього руху України, знаходилися в причинному зв`язку із створенням аварійної ситуації настанням ДТП.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого: велосипедистці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 173 від 17.11.2022 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої та нижньої гілки лобової кістки ліворуч з незначним зміщенням уламків. Вищезгадане тілесне ушкодження утворилося від дії чи при ударі об тупий предмет (тупі предмети), який мав жорстку конструкцію, значну масу та були виступаючі частини легкового автомобіля в термін вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи, медичній картці стаціонарного хворого, тобто 07.10.2022. По своєму характеру вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, термін зрощення кісткової тканини більше 21 доби.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушив правила безпеки дорожнього руху керуючи транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_3 надав суду угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою, укладену 06.11.2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 угоду про примирення підтримали, звернулись до суду з проханням її затвердити.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення сторін заперечив. Зазначив, що її зміст суперечить положенням КПК України.

Вивчивши угоду, вислухавши учасників судового розгляду суд приходить до висновку, в затвердженні угоди слід відмовити.

Відповідно до змісту угоди сторони повідомлені про те, що відповідно до п.12 постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65,75КК України мають право, використовуючи положення ст.69 КК України, зокрема, не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове.

Сторони, враховуючи щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування ним шкоди потерпілій, та наявність у нього на утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України сторони домовились звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України сторони домовились покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Відповідно до ч.2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином ч.2 ст.69 КК України не передбачає права суду, або при укладанні угод, не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Таким чином умови угоди суперечать ч.2 ст.69 КК України, а тому угода не підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 69 КК України, ст. ст. 472-475 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У затверджені угоди про примирення , укладеної 06.11.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає чинності з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1