Справа № 487/7627/24
Провадження № 1-кс/487/4759/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №30000462 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся зі скаргою ОСОБА_3 , у якій просив скасувати постанову про закриття кримінальної справи від 31.05.2024 року та зобов`язати слідчий відділ Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області продовжити слідство, усунути слідчого ОСОБА_4 від розслідування кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 .

Вимоги скарги мотивовані тим, що закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки слідчим не докладено зусиль до розслідування кримінальної справи.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. Вважає, що закрили провадження безпідставно, а слідчий не бажає проводити розслідування кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що є три заяви ОСОБА_3 та за цим фактом вже була зареєстрована заява, заявник навмисно дублює заяви.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №30000462 від 13.03.2024 слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження №30000462 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №30000462 вбачається, що 12.03.2024 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_3 , котрий просить вжити заходів щодо невстановленої особи, котра 14.08.2023 приблизно о 12.50 год. діючи умисно, таємно в умовах військового стану, здійснили крадіжку бетонну світлову опору на будівельному майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальний збиток заявнику.

Постановою слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 31.05.2024 року кримінальне провадження № 30000462 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчими проведено ряд слідчих дій. Проте, слідчий суддя вважає, що слідчі під час розслідування кримінального провадження не вичерпали можливості щодо збирання та дослідження доказів та не провів усіх необхідних слідчих дії.

Так, на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування не проведено необхідних слідчих дій, а саме не було допитано заявника ОСОБА_3 та осіб, на неправомірні дії яких вказував заявник з заяві про злочин. Крім того, в ході проведення досудового розслідування слідчим надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій. Проте в матеріалах справах відсутні дані про виконання вищевказаного доручення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, а тому, доводи особи, яка подала скаргу є обґрунтованими та постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчий відділ Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області продовжити слідство та усунути слідчого ОСОБА_4 від розслідування кримінальної справи не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст.37, ч. 5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням вищезазначеного, дії про застосування яких заявляє ОСОБА_3 є невиправданим втручанням у внутрішню діяльність органів правоохоронних органів, та не ґрунтується на положеннях діючого КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

''УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №30000462 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1