Справа № 453/1721/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/939/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався та судимостей не має,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Жоден із визначених чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_6 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення даного вироку у наведеній частині до виконання.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 6 211 (шість тисяч двісті одинадцять) грн. 38 коп. на відшкодування майнової шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, а всього 56 211 (пятдесят шість тисяч двісті одинадцять) грн. 38 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 15 877 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 22 коп. судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно вироку, ОСОБА_6 27.08.2021 року близько 18:00 год., перебуваючи поблизу приміщення школи, що по АДРЕСА_1 , під час конфлікту, котрий стався на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_10 , розуміючи небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, маючи при цьому умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, реалізовуючи такий свій умисел, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, вирвав з рук ОСОБА_10 дерев`яну палицю та, тримаючи у своїй правій руці, умисно наніс нею численні удари по тілу останньої. У результаті таких своїх протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта, тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-суглобового відламкового кутового переламу лівої променевої кістки, відламковий вколочений перелом четвертого пальця, перелом без зміщення основної фаланги другого пальця лівої кисті, синці і садна на волосистій частині голови ліворуч, руках, грудях ліворуч, верхній третині лівого стегна, лівім коліні і гомілці, правій сідниці, правій гомілці, котрі відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На цей вирок апеляційну скаргу подав адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , просить оскаржуваний вирок змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Сколівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців і покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в ході досудового розслідування, та судового слідства ОСОБА_6 свою вину не визнавав. Однак під час судового розгляду, зокрема в останньому слові змінив своє ставлення до вчинюваного ним діяння, переосмисливши зміст своєї поведінки та критично її оцінивши, визнав свою вину повністю та розкаювався, ствердив суду, що шкодує, що так сталося, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_10 . Визнав також і заявлений цивільний позов.

Наголошує, що на даний час ОСОБА_6 повністю відшкодував потерпілій шкоду визначену вироком суду, зокрема матеріальної та моральної шкоди на суму 56 211 грн. та 15 877 грн. послуг адвоката, а всього на суму 72 100 грн., таким чином намагається усунути заподіяну ним шкоду потерпілій, і ці зазначені обставини також додатково підтверджують його щире каяття та критичне ставлення до своїх дій.

Захисник підкреслює, що нове визнання було зроблено обвинуваченим добровільно, під впливом каяття, при тому, що він міг і надалі заперечувати свою вину в обраний способом захисту на суді, що свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність, відшкодував шкоду потерпілій, а відтак зазначені обставини вказують на наявність обставин, що пом`якшують покарання, які прямо передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Крім того, звертає увагу, що як зазначено в оскаржуваному вироку, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має дружину, має постійне місце проживання, працює старостою села, позитивно характеризується, пенсіонер за віком, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків.

Апелянт просить врахувати і той факт, що протягом тривалого часу, зокрема, після вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_6 жодних порушень закону не допускав.

Вважає, що в даному випадку посткримінальна поведінка обвинуваченого є позитивною, від слідства та суду не ухилявся, що дозволяє до певної міри, прогнозувати його поведінку в майбутньому виключно в позитивному аспекті, що суттєво впливає на вирішення питання про призначення обвинуваченому покарання в сторону пом"якшення.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 страждає тяжкою хворобою, та з 2019 р. перебуває на обліку у лікаря онколога КНП "Сколівська ЦЛ.

Вважає, що не менш важливим фактом є також і те, що згідно і досудової доповіді підготовленої Сколівським PC філії Державної установи "Центр пробації" у Л/о, відповідно до якої, виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у нього позитивна соціально-психологічна характеристика.

На думку захисника, вищевикладені обставини також слід вважати такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та вчиненого злочину, оскільки немає характеристик підвищеної суспільної небезпеки.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 представник потерпілої ОСОБА_10 подав заперечення в яких просить у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, вирок Сколівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника, на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої, представника потерпілої, які подану апеляційну скаргу заперечили, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а вирок суду змінити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно вироку суду, при обранні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, відсутність щирого каяття, визнання вини лише в останньому слові, не відшкодування заподіяної ним ОСОБА_10 шкоди. Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відповідно судимостей не має, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, є особою, який досяг пенсійного віку. Суд врахував також його незадовільний стан здоров`я.

Однак колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі реально.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При прийнятті рішення про необхідність відбуття обвинуваченим покарання реально суд першої інстанції недостатньо врахував особу винного; обставини, що пом`якшують покарання, та інші обставини справи.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. №7 досліджуючи дані про особу підсудного суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як в побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

У даній справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , хоча і в останньому слові, проте вину визнав, критично ставиться до своїх дій, відшкодував шкоду потерпілій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працює старостою села, позитивно характеризується, пенсіонер за віком, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, в останнього незадовільний стан здоров`я.

З урахуванням викладених обставин справи, особи винного, його критичного ставлення до вчиненого ним злочину, обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України.

Визначене покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до відповідальності.

Таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, обране покарання буде пропорційне вчиненому злочину.

У решті вирок суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

вирок Сколівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України в частині покарання змінити, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4