Справа № 212/2315/24
У Х В А Л А

19 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 провівши відкрите судове засідання в місті Кривому Розі, по кримінальному провадженню стосовно:

ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в селі Воля-Старицька, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, здобув базову середню освіту, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, інвалідності не має, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 21.01.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло вищевказане кримінальне провадження.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід - тримання під вартою, останній день тримання під вартою 22.08.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання і вважала доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від органу досудового розслідування чи суду, а також впливу на свідків. Оскільки розглянути кримінальне провадження до закінчення дії запобіжного заходу не виявляється можливим просив продовжити його дію.

Потерпіла та її представник підтримали думку прокурора.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, просили розглянути можливість визначення альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки тримання під вартою є досить суровим запобіжним заходом, у випадку продовження запобіжного заходу просили визначити заставу, але вважали, що цілодобового домашнього арешту буде достатньо. Обвинувачений зазначив, що потребує лікування в медичній установі. Підкреслили, що вважають підозру необґрунтованою, а кваліфікацію кримінального правопорушення неправильною.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину - санкція статті якого передбачає позбавлення волі стоком від восьми до п`ятнадцяти років, із конфіскацією майна .

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу тримання під вартою суд враховує стадію судового розгляду, дані про особу обвинуваченого; тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому наявні ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд розпочався але не може бути закінчений з об`єктивних причин, недопитані, зокрема, свідки сторони захисту, експерт.

Суд зважає, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Суд також звертає увагу, що сам по собі факт реєстрації обвинуваченого у місті Кривому Розі не є самостійною підставою для не обрання запобіжного заходу.

В Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність доводів прокурора, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_6 не допускає тримання його під вартою, суду не надано, а тому перешкод для утримування його в умовах слідчого ізолятору немає.

На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Що стосується посилання захисника на обрання альтернативного запобіжного заходу, суд вважає, що враховуючи обставини злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , зокрема застосування насильства, суд, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у зазначеному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді тримання під вартою до 16 жовтня 2024 року включно без визначення застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1